ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/532/25	
(суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Шальєвої В.А.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі №280/532/25 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-   

                                                             ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 23 січня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, згідно з яким, просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у формуванні позивачу подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 25.10.2021 у розмірі 8 965,90 грн (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 90 копійок), сплаченого згідно з квитанцією від 25.10.2021 № 25-586029/1;
- зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8 965,90 грн (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 90 копійок), сплаченого згідно з квитанцією від 25.10.2021 № 25-586029/1.           
Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у вчиненні дій направлених на повернення помилково сплачених коштів з операції куплі-продажу квартири, так як позивачем житло придбавалося вперше. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем, що у заяві від 16.12.2024 ОСОБА_1 підтвердила, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя). При цьому, суд зауважив, що особа, яка не скористалась своїм правом на подання заяви та документів, визначених підпунктами «в» та «г» пункту 15-2 Порядку № 1740 до нотаріуса, не втрачає свого права на пільги зі сплати збору та можливість його повернення в установленому законом порядку.            
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його в апеляційному порядку. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволення позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що за умови отримання від фізичної особи визначених Законом документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі- продажу нерухомого майна. Враховуючи, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі –продажу квартири від 25.10.2021 №3807 за результатом розгляду наданих позивачем документів не було встановлено підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, збір сплачений у розмірі, встановленому Законом, підстави для повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі – продажу нерухомого майна в розмірі 8965,90 грн відсутні.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_1 є власницею об`єкту нерухомого майна – квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером № 3807 (а.с.14-21).
25.10.2021 позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8   965,90 грн (1% вартості придбаного майна), що підтверджується копією квитанції від 25.10.2021 № 25-586029/1.
Позивач звернулася до відповідача із заявою від 16.12.2024 про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, проте отримала відмову, оформлену листом від 26.12.2024 № 0800-0505-8/119164 (а.с.6,-7, 9-10).          Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у поверненні сплаченого збору з опереції куплі-продажу нерухомового майна вперше є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26 червня 1997 року (далі - Закон № 400/97).
Законом України від 15 липня 1999 року № 967-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності 19 серпня 1999 року, статтю 1 Закону № 400/97, що визначає перелік платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, доповнено пунктом 9 такого змісту: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення першої групи основних фондів згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Отже, відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, в тому числі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, - за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. 
У статті 2 Закону № 400/97 зазначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740).
Згідно з пунктом 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» та «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами підпунктів «в» та «г» пункту 15-2 Порядку № 1740 визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року); 
особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Як вбачається з матеріалів справи, Договів купівлі-продажу квартири було посвідчено нотаріусом  25.10.2021 року.
Тобто, саме станом на 25.10.2021 року позивач повинна була надати нотаріусу для посвідчення договору куплі-продажу платіжне доручення платника збору або документи, що підтверджують звільнення від сплати такого збору.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що такі документи мають подаватися саме на дату вчинення нотаріальної дії, а не пізніше.
З матеріалів справи вбачається, що позивач до заяви від 16.12.2024 року додала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та довідку Гуляйпільської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 05.12.2024 № 01-08/1840, відповідно до якої ОСОБА_1 участь у приватизації житла не брала, житловий сертифікат не використовувала.          
Зважаючи на те, що зазначені документи позивачем не надавалися нотаріусу, при цьому їх наявність (документ про сплату збору або документи, що підтвердужють право на звільнення від сплати такого збору) є підставою для вчинення нотаріальної дії, тобто пов`язані з певною обставиною, колегія суддів зробила висновок про відсутність підстав для задоволення позову.
Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що надання нотаріусу вищезазначених документів пов`язується з певною подією, а тому не надання позивачем документів під час вчинення нотаріальної дії не встановлює правових підстав для застосування процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів встановлено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів. Цей Порядок розроблений на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та затверджений наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787, так як ці кошти не є помилково або надміру сплаченими.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -   
                                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі №280/532/25 – скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва