УХВАЛА

18 липня 2025 року
м. Київ
справа № 505/2281/21
провадження № 51 - 2736 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 1 липня 2025 року,
установив:
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із апеляційною скаргою, яка за змістом є касаційною скаргою.
Разом із тим, касаційна скарга подана без додержання вимог Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК).  
Положеннями ст. 425 КПК передбачено, що оскарження судових рішень до суду касаційної інстанції здійснюється шляхом подачі касаційної скарги, тому звернення ОСОБА_4 до Верховного Суду із апеляційною скаргою не відповідає встановленій законом процесуальній формі.
Окрім того, скарга не відповідає і вимогам  ст. 427 КПК.  
Пунктом 3 ч. 2 вказаної норми передбачено, що в касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, які оскаржуються. 
Проте зі змісту скарги ОСОБА_4 неможливо чітко встановити, яке саме рішення останній оскаржує в касаційному порядку, оскільки у її мотивувальній частині він виражає свою незгоду з рішенням Одеського апеляційного суду 
від 1 липня 2025 року, а в прохальній частині просить скасувати ухвали цього суду від 1 та 11 липня 2025 року, а також ухвалу слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 4 червня 2025 року, яка не може бути предметом касаційної перевірки з огляду на приписи ст. 424 КПК.   
Також, усупереч положень ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копій оскаржуваних судових рішень.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що 
є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак у касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначає жодної підстави, передбаченої ст. 438 КПК, та не наводить обґрунтування щодо необхідності скасування оскаржених судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 
ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.
Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_4 допускає неетичні висловлювання на адресу суддів. Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду (справа № 199/6713/14?ц, справа № 9901/34/19, справа № 9901/324/19) образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик суду, не можуть використовуватися у заявах та інших процесуальних документах.
Вказаного підходу дотримується і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй правозастосовчій практиці (постанови: від 29 липня 2021 року у справі 
№ 264/6844/20, від 24 березня 2021 року у справі № 937/1056/20), за якою вказані порушення є підставою для повернення касаційної скарги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями 
ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Положеннями ст. 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга ОСОБА_4 не містить чітко сформульованих вимог до касаційного суду щодо оскарженої ухвали Одеського апеляційного суду 
від 1 липня 2025 року з урахуванням положень ст. 436 КПК, яка може бути предметом касаційної перевірки, на відміну від інших судових рішень, про скасування яких скаржник порушує питання в прохальній частині своєї скарги. 
Отже, заявник має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги яке саме рішення повинен прийняти Верховний Суд за наслідками її розгляду з урахуванням положень вказаної статті. 
Наявність цих недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За правилами ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
При цьому колегія суддів вважає необхідним роз`яснити заявнику, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання ним нового тексту касаційної скарги.
 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 1 липня 2025 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3