Справа № 753/2533/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9920/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  адвоката Ганчука Григорія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року,  постановлену у м. Києві у складі судді Цимбал І.К., повний текст якої складений 13 березня 2025 року, у справі № 753/2533/24 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Сьома київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, ОСОБА_6 , про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна, -
                                                 
ВСТАНОВИВ: 
 
У січні 2024 рокуОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг України»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Сьома київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., ОСОБА_6 , про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року вказаний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.
20 вересня 2024 року адвокат Ганчук Г.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 500,00 грн. в якості компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу. Зазначав, що позивач та його представник будучи належним чином повідомленими про розгляд справи повторно не з`явилися в судове засідання, що стало підставою залишення позову без розгляду. Вказані дії зі сторони позивача є неправомірними та необґрунтованими, внаслідок поданого позивачем позову відповідач вимушений був звернутися за правничою допомогою та сплатити гонорар адвокату.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року у задоволенні заяви адвоката Ганчука Г.В., поданої в інтересах ОСОБА_3 , про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 500,00 грн. в якості компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу, пославшись на те, що під час розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправомірних дій сторони. Вказує, що неявка сторони позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, в судове засідання у разі неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності та не повідомлення причин такої неявки може кваліфікуватися як необґрунтовані дії та зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. Підставою залишення позову без розгляду у даній справі стала повторна неявка позивача та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності, тобто судом здійснено присікання недобросовісних дій позивача. За таких умов, висновок суду про те, що дії позивача не визнавалися недобросовісними не відповідає обставинам справи.
В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Ганчука Г.В., поданої в інтересах ОСОБА_3 , про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовомОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Сьома київська державна нотаріальна контора, Соколова Н.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., ОСОБА_6 , про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у даній справі, в діях позивача по зверненню до суду та в залишенні позовних вимог без розгляду відсутні ознаки суперечливої поведінки. Позивач, як і інші сторони даного спору, діяли в процесі у відповідності до наданих їм прав, передбачених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, судовий збір та правнича допомога є складовою судових витрат.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відтак, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 546/842/18, від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Водночас ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.
Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що:
- обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;
- право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача;
- неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою залишення позову ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Сьома київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., ОСОБА_6 , про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна без розгляду стала повторна неявка позивача та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню наведений правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20 щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. ЦПК України містить тотожні норми права, а тому згаданий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У справі, що переглядається, позивач не довів неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.
Встановивши, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача після розгляду справи судом протягом 8 місяців свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для компенсації відповідачеві судових витрат, понесених ним на оплату судової експертизи та професійної правничої допомоги згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
Наведеного суд першої інстанції не врахував та помилково зробив висновок, що відповідач не має права на компенсацію йому витрат на правничу допомогу у зв`язку із залишенням позову без розгляду внаслідок повторної неявки позивача. Суд першої інстанції не врахував у сукупності поведінку позивача, тривалість розгляду справи судом, вчинення відповідачем дій з метою захисту своїх прав під час розгляду цієї справи по суті та помилково поклав увесь тягар доказування необґрунтованості дій позивача на відповідача, не дослідивши фактичні обставини справи та не врахувавши, за яких умов суд першої інстанції залишив без розгляду позов позивача.
Аналогічні висновки також викладені в постанові Верховного Суду №712/15541/18 від 29 березня 2023 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 , про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас, з огляду на положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України вирішення питання розподілу судових витрат та ухвалення в зв`язку з цим додаткового рішення належить до компетенції суду, який розглянув справу по суті.
Враховуючи викладене, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи за заявою адвоката Ганчука Г.В., поданою в інтересах ОСОБА_3 , про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовомОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Сьома київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., Філліпович М.В., про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна, для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Ганчука Григорія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року скасувати а справу за заявою адвоката Ганчука Григорія Володимировича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у справі позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Сьома київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, ОСОБА_6 , про визнання незаконним протоколу електронних торгів та скасування державної реєстрації нерухомого майна, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді