ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/9261/24                Головуючий суддя І інстанції Бунін Є. О.
Провадження № 33/818/1123/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2025 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
за участі
секретаря                                        Шевченко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Іванова О.А. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -
       у с т а н о в и в:        
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 05 жовтня 2024 року о 02:15 год. за адресою: вул. Літературна буд. 1 м. Чугуєва Харківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі відмовився, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 143170 від 05.10.2024.

В своїй апеляційній скарзі захисник Іванов О.А. просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Щодо клопотання про поновлення строку зазначає, що постанова з`явилась в електронному кабінеті 04 червня 2025 року і вже 10 червня було подано апеляційну скаргу разом з клопотанням
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №143170 від 05.10.2024 року не відповідає вимогам наказу Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року та наказу Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, зокрема за формою його складення. 
ОСОБА_1 транспортним засобом Фіат Добло д.н. НОМЕР_2 вночі 05.10.2024 року не керував. 
Як він неодноразово зазначав поліцейським, і це відображено на відео, які містяться в матеріалах справи, він транспортним засобом не керував. 
Поліцейські прибули на місце за викликом, а тому транспортний засіб Фіат Добло д.н. НОМЕР_2 вони не зупиняли, коли поліцейські прибули на місце автомобіль стояв і не рухався. 
З пояснень ОСОБА_1 та його товариша, який був на місці події, ОСОБА_2 , слідує, що в той вечір за кермом транспортного засобу Фіат Добло, д.н. НОМЕР_2 , перебував ОСОБА_2 , при цьому він був тверезий, спиртні напої не вживав. 
При цьому ОСОБА_1 неодноразово просив надати докази, що саме він перебував за кермом транспортного засобу. 
Таким чином, відеозаписи які містяться в матеріалах справи, не фіксують усі обставини події, що мала місце, а містять лише фрагменти подій. 
Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є небезперервним, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Відеозапис не містить усю хронологію подій - з моменту зупинки транспортного засобу до складення протоколу. 
Окрім зазначеного, працівником поліції не були роз`яснені права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

На адресу апеляційного суду від захисника ОСОБА_3 та Тягуна Д.П. жодних клопотань про неможливість з`явитись в судове засідання не надходило, при цьому були повідомлені про місце та час судового розгляду належним чином, шляхом направлення повістки, яка і ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були отримані особисто, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
За таких обставин, враховуючи те що стороні провадження було забезпечено можливість приймати участь у судовому засіданні особисто, проте ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 не виявили бажання прибути в судове засідання, вважаю за можливе проводити судовий розгляд в порядку письмового провадження за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши подану апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 05 жовтня 2024 року о 02:15 год. за адресою: вул. Літературна буд. 1 м. Чугуєва Харківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Doblo, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі відмовився, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 143170 від 05.10.2024.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
З відеозапису вбачається події, які відбувалися 05 жовтня 2024 року, патрульні поліцейські в складі екіпажу прибули на виклик.
На місці події знаходилась компанія молодих людей.
Свідок ОСОБА_4 була на місці події, пояснила, що біля неї зупинився автомобіль Фіат, пасажир і водій почали спілкування зі свідком, виникла сварка, в тому числі з водієм авто, яким в подальшому виявився ОСОБА_1 , була викликана поліція.
На відео також зафіксовано те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, проходити будь який огляд на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився. 
Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі. 
Поліцейський отримавши від свідка покази щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , діяв у відповідності до вимог закону, запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте водій категорично відмовився.
При цьому водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте ОСОБА_1 категорично відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.
Належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані наркотичного сп`яніння, ці обставини не встановлені.
Встановлено лише кернування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.
Окрім вказаного, сторона захисту в своїй апеляційній скарзі посилається на письмові пояснення, які надав свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 .
Отже, сторона захисту робить висновок про недоведеність факту керування з боку ОСОБА_1 .
Апеляційний суд з такими доводами не погоджується, оскільки такі пояснення були надані з метою допомогти своєму знайомому, ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.
       З огляду на вказане вище, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.
Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.
Крім того, водій або його захисники не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульного до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Іванова О.А. – залишити без задоволення.
Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 27 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       
       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева