УХВАЛА
 
17 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 597/1062/24
провадження № 61-5246ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електропостачання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (далі - АТ «Тернопільобленерго»), у якому просив:
 
- визнати незаконними дії АТ «Тернопільобленерго» з відключення від електропостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
- зобов`язати АТ «Тернопільобленерго» безкоштовно поновити електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 
2024 року позов задоволено. Визнано незаконними дії АТ «Тернопільобленерго» 
з відключення від електропостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано 
АТ «Тернопільобленерго» безкоштовно поновити електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Тернопільобленерго» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електропостачання.
 
16 квітня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у цій справі, у якій, серед іншого, просив скасувати «ухвалу Тернопільського апеляційного суду на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року 
та зобов`язати АТ «Тернопільобленерго» поновити електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 ».
 
При цьому не ставив питання про зміну чи скасування постанови Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року, якою скасовано рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано заявнику направити на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копією відповідно до кількості учасників справи, у якій уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо постанови Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року 
та викласти її відповідно до вимог статті 409 ЦПК України.
 
26 травня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної карги, до яких ОСОБА_1 додав уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копією відповідно до кількості учасників справи.
 
Таким чином, недоліки касаційної скарги заявником усунуто.
 
В уточненій реакції касаційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2025 року та залишити в силі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією 
з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, 
яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України 
від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права 
на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Предметом спору у цій справі є визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електропостачання.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, 
які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають 
з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів 
та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Справа № 597/1062/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Судові рішення у зазначеній справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
 
Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань 
на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, 
за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства, а також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до загальних положень цього Кодексу, 
які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе відповідно до наданих повноважень, визнати цю справу малозначною.
 
Зазначення у постанові Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 
2025 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку 
не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа 
є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню 
не підлягають.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 
2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільобленерго» про визнання незаконним відключення 
від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електропостачання відмовити.
 
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська