ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5473/25                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача штрафи в розмірі 5083,00 грн за рішенням від 28.11.2023 №74 та в розмірі 1700,00 грн за рішенням від 28.11.2023 №75.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в даному випадку тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочинається після завершення 15-денного строку на добровільну сплату штрафних санкцій.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавала. Будь-які її письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Згідно з ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Беручи до уваги, що позивачем в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка зазначена в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.ст.311-312 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позов подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного ч.2 ст.122 КАС України.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Згідно з п.8 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
В мотивувальній частині спірної ухвали зазначено, що підставою, що дає право ГУ Держпродспоживслужби в  Київській області на звернення до суду із даним позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій є сплив шестимісячного строку на оскарження суб`єктом господарювання рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін з моменту його отримання      суб`єктом господарювання і тільки після спливу цього строку у позивача починає обчислюватися тримісячний строк на звернення до суду із цим позовом.
Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання по сплаті штрафу у розмірі 5083,00 грн виникло у відповідача на підставі рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 28.11.2023 №74, а у розмірі 1700,00 грн - на підставі рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 28.11.2023 №75 (а.с.53-54).
Вказані рішення були направлені на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 30.11.2023, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с.16 зворот).
Питання встановлення строків звернення до суду у подібній категорії справ вже було предметом розгляду Верховним Судом, зокрема у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №320/5809/21 викладено правовий висновок, що підставами, які надали позивачу право на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, є встановлення факту несплати позивачем відповідного штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. Верховний Суд зазначив, що частиною статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку. З аналізу вказаних вище норм Закону вбачається, що перебіг тримісячного строку звернення територіального органу Держпродспоживслужби до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідною постановою позивача, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення позивача. 
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 вересня 2020 року у справі №826/925/18, від 05.02.2025 у справі №160/108/22
Відповідно до ч.8 ст.27 Закону України "Про рекламу" рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.
Частиною 11 ст.27 Закону України "Про рекламу" визначено, що  рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.
В той же час, ч.3 ст.12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа у порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або у судовому порядку та залишені у силі, сума санкції стягується у судовому порядку.
Таким чином, саме з моменту завершення п`ятнадцятиденного строку після вручення або направлення суб`єкту господарювання рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в разі несплати таких санкцій у територіального органу Держпродспоживслужби виникає право на звернення до суду, яке обмежено тримісячним терміном.
При цьому, до моменту встановлення судом першої інстанції обставин щодо оскарження відповідачем рішень ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 28.11.2023 №74 та №75, відсутні підстави для застосування інших строків на звернення до суду із вимогами про стягнення із суб`єкта господарювання штрафних санкцій.
Отже, оскільки з даним позовом до суду першої інстанції позивач звернувся в межах встановленого процесуальним законодавством тримісячного строку (13.02.2024) та після завершення визначеного ч.2 ст.122 КАС України терміну, у суду першої інстанції були відсутні передбачені п.8 ч.4 ст.169 КАС України підстави для повернення позовної заяви.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 320, 322, 325, 328  КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Текст постанови виготовлено 17 червня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна
Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова
                                                                                                    А.Ю.Кучма