20.06.25
22-ц/812/973/25
Провадження № 22-ц/812/973/25 Суддя першої інстанції Вжещ С.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

17 червня 2025 року м. Миколаїв Справа № 478/133/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Горенко Ю.В.
за участі відповідача – ОСОБА_1 ,
його представника - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс», на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року, повне судове рішення складено 11 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вжещ С.І., в залі судового засідання в м. Новий Буг, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» (далі – ТОВ «Агроальянс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Позов обґрунтовувало тим, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (самоправство) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_1 визнано не винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України та частинами 2, 3 статті 186 КК України, та виправдано за недоведеності, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 в частині засудження за статтею 356 КК України – скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за статтею 356 КК України на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України із закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Таким чином, внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_1 потерпілому ТОВ «Агроальянс» було завдано майнову шкоду (збитки). 
Незаконне перебування протягом 8 діб трактора МТЗ 82 реєстраційний номер 02856 ВА 2007 року випуску з бороною пружинною ЗПГ – 15 2011 року випуску та трактора МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_1 2008 року випуску з оприскувачем ОГТШ-2000-21.6.2011 року випуску, у звільненого від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , змусило ТОВ «Агроальянс» поза його волі 12 червня 2014 року для проведення польових робіт (боронування та обприскування) на орендованих земельних ділянках товариства укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Криворіжхарчоторг» (далі – ТОВ «Криворіжхарчоторг») договори № 8, № 9 та додаткову угоду від 13 червня 2014 року № 1 до договору № 9 на виконання ТОВ «Криворіжхарчоторг» сільськогосподарських послуг та виплатити зарплату механізаторам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , закріплені за якими трактори ТОВ «Агроальянс», незаконно перебували у ОСОБА_1 .
Крім того, незаконне заволодіння та заподіяння ОСОБА_1 ушкоджень трактору МТЗ 82 реєстраційний номер 12369 НК 2008 року випуску, унеможливило його експлуатацію після повернення, що змусило ТОВ «Агроальянс» (Орендодавець) розірвати договір від 01 червня 2014 року № 2/2014ОР оренди вказаного трактора Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроСтар – С» (Орендар), внаслідок чого ТОВ «Агроальянс» не отримало доходи, які б воно могло реально одержати за звичайних обставин, якби його права не були порушені злочинними діями ОСОБА_1 (упущена вигода).
Посилаючись на викладене, ТОВ «Агроальянс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 1 013 094. 30 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. 
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що виходячи з того, що оригінали документів, у вигляді договорів від 12 червня 2014 року № 8, 9, актів виконаних робіт та видаткового касового ордера, що надані суду, перебувають в позивача, а звідси не надавались податковому органу в ході його перевірки, судом ставиться під сумнів їх наявність на час проведення такої перевірки, яка не виявила грубих порушень податкового законодавства.
Дійсність видаткового касового ордеру від 07 листопада 2014 року, який наданий позивачем суду, не можливо перевірити через знищення первинної документації господарства за 2014 рік, та відсутність звітності по підприємствам, виходячи з відповідей ДПА, але наявність такої фінансової операції, виходячи з порушень законодавства при його виданні, невідповідності сум розрахунків при первинному поданні позову з розглядуваним позовом, судом ставиться під сумнів, а тому обставина проведення розрахунку між позивачем та ТОВ «Криворіжхарчоторг» за договорами № 8, 9 та додатковою угодою від 12 червня 2014 року є недоведеною.
Також, суд вважав недоведеною позивачем необхідність стягнення з відповідача розміру заробітної плати, яку було сплачено водіям ОСОБА_5 і ОСОБА_3 за червень 2014 року в сумі 1 202.51 грн, оскільки не доведено, що саме за ними була закріплена вилучена ОСОБА_1 сільськогосподарська техніка та, що в період часу з 12 червня 2014 року по 17 червня 2014 року вони не виконували свої трудові обов`язки, за які отримали заробітну плату.
Надані суду докази ставлять під сумнів укладання договору від 01 червня 2014 року, на що вказує відповідь ТОВ «Агро Стар-С» про відсутність операцій по оренді сільськогосподарської техніки в 2014 році між ТОВ «Агроальянс» та ТОВ «Агро Стар-С», а тому відсутні підстави для стягнення грошових коштів у вигляді упущеної вигоди на користь позивача з відповідача.
Не погодившись з рішення суду, ТОВ «Агроальянс», подало апеляційну скаргу, де посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відсутність на протязі восьми діб тракторів з насівним обладнанням змусило поза волею позивача з метою забезпечення господарської діяльності видати відповідний наказ для проведення польових робіт (боронування та обприскування) та для цього укласти зі стороннім суб`єктом господарювання – ТОВ «Криворіжхарчоторг» договори за № 8, 9 та додаткову угоду за № 1 від 13 червня 2014 року до договору № 9 на виконання ТОВ «Криворіжхарчоторг» сільськогосподарських послуг, а також видати механізаторам зарплату за 8 днів, у яких 12 червня 2014 року було відібрано трактори.
Суд залишив без уваги, що вказані вище договори та договір оренди від 01 червня 2014 року № 2/2014ОР було підписано уповноваженими особами та скріплено печатками. У встановленому порядку вони не оскаржені в господарському суді та не визнані недійсними.
Суд першої інстанції залишив поза увагою, що протиправність дій відповідача у цій справі підтверджена. Факт настання шкоди доведений та вина відповідача очевидна.
Суд неправомірно поставив під сумнів дійсність господарських документів, наданих позивачем, договорів та актів виконаних робіт, оскільки суд не мав повноважень оцінювати відповідальність ТОВ «Криворіжхарчоторг» та ТОВ «Агроальянс» податковому законодавству без рішення податкового чи господарського органу або вироку суду. Надані договори та акти виконаних робіт підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому законом порядку вони не оскаржувались та не визнані недійсними, відсутні докази фіктивності або недійсності договорів укладених позивачем.
Визнання судом першої інстанції недопустимими показання свідка ОСОБА_6 на підставі частини 2 статті 78 ЦПК України є безпідставними.
Ігнорування показань свідка є порушенням принципу оцінки доказів у їх сукупності.
Суд взагалі відмовився досліджувати докази, надані позивачем для підтвердження розміру завданої шкоди.
Цивільний позов заявлений у кримінальному провадженні було залишено без розгляду, а отже він не має преюдиційного значення для суду.
На день розгляду справи від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року по справі № 478/501/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України (самоправство) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_1 визнано не винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України та частинами 2, 3 статті 186 КК України, та виправдано за недоведеності, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Цивільний позов ТОВ «Агроальянс» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину залишений без розгляду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 в частині засудження за статтею 356 КК України – скасовано. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за статтею 356 КК України на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України із закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. В іншій частині вирок суду залишений без змін.
Судами у кримінальному провадженні встановлені такі обставини кримінального провадження.
12 червня 2014 року, близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 разом з іншою особою, стосовно якого матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, проїжджали на транспортному засобі «DAEWOO SENS» біля поля, розташованого на території Казанківської сільської ради, яке складається із суміжних земельних ділянок, які належать громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачив, що на території зазначеного поля ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебувають у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальність «Агроальянс», проводять земельні роботи на транспортних засобах, а саме на: тракторі МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_2 2007 року випуску вартістю 55 589 грн, з бороною пружинною ЗПГ-15 2011 року випуску вартістю 34 060 грн; тракторі МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_1 2008 року випуску вартістю 41 830 грн з оприскувачем ОПШ-2000-21.6, 2011 року випуску вартістю 54 180 грн, які належать ТОВ «Агрояльянсу».
Побачивши проведення земельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з метою зупинення проведення таких робіт, ОСОБА_1 , яким керував інша особа, заїхав на транспортному засобі «DAEWOO SENS» на територію поля, яке знаходиться на території Казанківської селищної ради за межами населеного пункту – смт. Казанка, та перегородив тим самим своїми діями шлях руху тракторів МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 та рух трактору МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 почав вимагати зупинити земельні роботи на полі.
Зупинивши проведення робіт, водій трактору ОСОБА_3 вийшов з кабіни трактору, залишивши ключі в замку запалення та почав спілкуватися із особою, стосовно якого матеріали кримінального провадження було виділено в окреме провадження.
Тим часом, інша особа, стосовно якого матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_3 , що того кличуть ОСОБА_1 із ОСОБА_4 .
Коли ОСОБА_3 відійшов від трактору та направився в бік ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , то, інша особа, стосовно якого матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, сів за кермо трактора МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун та поїхав в сторону смт Казанка.
Після цього, через деякий час (приблизно через 20 хвилин), повернувшись на поле, інша особа, стосовно якого матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження, без дозволу ОСОБА_4 , але й без перешкод з боку останнього, сів за кермо трактора МТЗ 82 реєстраційний номер 02856 В А, завів двигун та поїхав в сторону смт. Казанка.
За таких обставин, трактори, на яких виконували земельні роботи механізатори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були доставлені на територію бази, яка належить ОСОБА_1 .
З протоколу обшуку від 17 червня 2014 року проведеного з 10.30 до 12.30 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді від 16 червня 2014 року, було проведено обшук на території будівель, що належить ФГ «Масляний», за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, смт Казанка, вул. Сільська садиба, 1, виявлена та вилучена сільхозтехніка, що належала ТОВ «Агроальянс». 
17 червня 2014 року, ОСОБА_9 отримав у працівників поліції сільськогосподарську техніку, а саме: трактор МТЗ-82-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 з оприскувачем ОПШ-2000: трактор МТЗ-82-1-26, реєстраційний номер НОМЕР_2 з бороною ЗГП-15.
Викладені письмові документи вказують на те, що сільськогосподарська техніка вибула з користування ТОВ «Агроальянс» в період часу з 12 червня 2014 року до 17 червня 2014 року.
Зі змісту Договорів № 8 та № 9 від 12 червня 2014 року, додаткової угоди до договору № 9 від 12 червня 2014 року на виконання сільськогосподарських послуг, укладених ТОВ «Агроальянс» та ТОВ «Криворіжхарчоторг», а також актів приймання передачі виконаних робіт на виконання цих договорів, встановлено, що ТОВ «Криворіжхарчоторг» виконувало боронування та оприскування посіві та земельних ділянок. 
Доводячи факт проведення розрахунку за вказаними договорами, позивач надав копію видаткового касового ордера на суму 175 000 грн від 07 листопада 2014 року, за яким з каси ТОВ «Агроальянс» було видано ОСОБА_6 , як керівнику ТОВ «Криворіжхарчоторг» під звіт грошові кошти готівкою, як оплату за договорами від 12 червня 2014 року № 8 та № 9 
Відповідно до наказу Товариства від 12 червня 2014 року та відомостям по виплаті заробітної платі встановлено, що за період з 12 по 17 червня 2014 року водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.
За змістом договору оренди сільськогосподарської техніки від 01 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «Агроальянс» (орендодавець) та ТОВ «Агростар-С» (орендар) було укладено договір передачі в платне користування сільськогосподарської техніки, зокрема трактору МТЗ 82 реєстраційний номер 12369 НК 2008 року випуску з оприскувачем. Техніка повинна бути передана 23 червня 2014 року. Додатковою угодою від 27 червня 2014 року, укладеною між тими ж сторонами, договір оренди від 01 червня 2024 року було розірвано у зв`язку з пошкодженням трактору. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції таким вимогам закону повною мірою не відповідає.
Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
При цьому статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками ж, в свою чергу, є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналізуючи наведені норми у їх сукупності можна дійти висновку, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 ЦПК України).
За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Як встановлено судовими рішення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1 , 12 червня 2014 року останній самовільно без дозволу ТОВ «Агроальянс», зупинивши земляні роботи, що виконувались на тракторах водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за допомогою іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, доставив трактор МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_1 та трактор МТЗ 82 реєстраційний номер НОМЕР_2 на територію своєї бази, де вони перебували до 17 червня 2014 року (були вилучені під час обшуку слідчим СВ Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області). Отже, в період з 12 по 17 червня 2014 року (6 днів) зазначена сільськогосподарська техніка ( два трактори) протиправно перебувала у ОСОБА_1 , внаслідок чого ТОВ «Агроальянс» в цей час було позбавлено права користування зазначеною технікою на свій розсуд, а відтак права позивача були порушені. 
В період зазначеного часу протягом шести днів позивач був змушений для проведення сільськогосподарських робіт укладати договори оренди з іншим сільськогосподарським підприємством, а саме з ТОВ «Криворіжхарчоторг», що підтверджується відповідними договорами від 12 червня 2014 року та відповідними актами виконаних робіт за цими договорами. Виконавець цих робіт отримав оплату за цими договорами у розмірі 175 901. 98 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07 листопада 2014 року.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо оцінки наданих позивачем доказів, оскільки така оцінку ґрунтується на припущеннях суду першої інстанції, що є неприйнятним відповідно до викладених норм цивільно-процесуального законодавства. 
Так, суд першої інстанції піддав сумніву укладенність таких угод, виходячи з невідповідності площі земельних ділянок з наданими договорами, відсутність в актах виконаних робіт ідентифікуючих ознак, не встановлення вироком суду обставин проведення робіт з обприскування, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що виконані роботи за вказаними угодами були співмірними роботі, яка б могла бути проведена вилученою відповідачем у позивача сільськогосподарською технікою.
Між тим, відповідно до зазначених угод останні виконані в простій письмовій формі з зазначенням умов договорів, оплати та інш., підписані сторонами із зазначенням їх реквізитів та скріплені печатками.
Відповідно до статті 204 ЦК України в цивільному законодавстві діє презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували презумпцію правомірності наданих позивачем договорів.
З цих же підстав не має правового значення відсутність первинних бухгалтерських документів ТОВ «Агроальянс» за період 2014-2015 року, що зазначав суд першої інстанції. 
Також суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу порушення позивачем фінансової дисципліни щодо безготівкового перерахунку коштів за виконані за договорами роботи, оскільки для предмету позову ці порушення правового значення не мають, з огляду на те, що оплата підтверджена належним бухгалтерським документом видатковим касовим ордером на ім`я керівника виконавця робіт за вказаними договорами – ОСОБА_6 , який підтвердив ці обставини суду першої інстанції при його допиті. 
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з виплатою шкоди за договорами сільськогосподарських робіт та виплаченої заробітної плати є обґрунтованими.
Між тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з обрахуванням розміру такої шкоди, зокрема з періодом її обрахування. Позивач вважав доведеним, що період протиправного перебування сільськогосподарської техніки у відповідача складає вісім діб, проте як встановлено вироком такий період складає шість діб, а саме з 12 по 17 червня 2014 року.
За такого, загальний розмір шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, складає 175 901. 98 грн, а саме: 175 000 грн виплата ТОВ «Криворіжхарчоторг» за договорами про надання сільськогосподарських послуг; 441 (73.50 х 6) грн. виплата заробітної плати ОСОБА_3 ; 460.98 (76.83х6) грн виплата заробітної плати ОСОБА_4 .
Системне тлумачення статті 22 ЦК України свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують той факт, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
На підтвердження упущеної вигоди у розмірі 120 000 грн, що мали надійти по договору оренди № 2/2014/)Р від 01 червня 2014 року ТОВ «Агроальянс» надало суду Договір оренди сільськогосподарської техніки від 01 червня 2024 року, укладений між ТОВ «Агроальянс» (орендодавець) та ТОВ «Агростар-С» (орендар) про передачу в платне користування сільськогосподарської техніки, зокрема трактору МТЗ 82 реєстраційний номер 12369 НК 2008 року випуску з оприскувачем. Техніка повинна бути передана 23 червня 2014 року. Додатковою угодою від 27 червня 2014 року, укладеною між тими ж сторонами, договір оренди від 01 червня 2024 року було розірвано у зв`язку з пошкодженням трактору. Отже, за умовами наданого договору трактор повинен бути переданій іншій стороні 23 червня 2014 року, проте на зазначену дату як встановлено обставинами справи трактор не перебував у відповідача, а матеріалами справи не містять будь-яких доказів, на підтвердження тих обставин, що до пошкодження цього трактору станом на 27 червня 2014 року (причина розірвання договору), має відношення позивач. Отже такі вимоги ТОВ «Агроальянс» є безпідставними.
Також колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних підлягають задоволенню з огляду на таке.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, наявність грошового зобов`язання, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
У справі, що переглядається встановлено, що протиправними діями відповідача у 2014 році ТОВ «Агроальянс» спричинена шкода, яка до часу звернення позивача до суду не відшкодована, а тому вважається грошовим зобов`язанням відповідача, яке не виконано. 
Таким чином, виходячи із встановленого боргу у розмірі 175 901.98 грн, обрахування сум за статтею 625 ЦК України слід виконати, виходячи із зазначеного.
Інфляційні втрати за розрахунковий період з липня по грудень 2022 року розраховані позивачем невірно, сукупний індекс інфляції також визначено невірно.
Так сукупний індекс інфляції складає 3.42207838, а інфляційні витрати необхідно обрахувати наступним чином: 175 901,98 x 3.42207838 - 175 901,98 = 426 048,38 грн. Отже інфляційні витрати складають - 426 048.38 грн.
Обрахунок трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід обраховувати за наступною формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання складає 3 106 днів.
За такого три проценти річних за прострочення виконання даного грошового зобов`язання становить – 44 876.69 грн.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір за подання даного позову в розмірі 15 196.41 грн, а при подачі апеляційної скарги в розмірі 22 794.62 грн. 
За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції позовну заяву та апеляційну скаргу було задоволено на 63.85%.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ТОВ «Агроальянс» в даній справі звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
За такого з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, в дохід держави в розмірі 24 257. 27 грн (15 196.41 грн х 63.85% = 9 702.91 грн; 22 794.62 грн х 63.85% = 14 554.36 грн; 9 702.91 грн+ 14 554.36 грн = 24 257.27 грн)
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» задовольнити частково.
Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» 175 901 (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот одна) грн 98 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення; 426 048 (чотириста двадцять шість тисяч сорок вісім) грн. 38 коп. інфляційних втрат та 44 876 (сорок чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) 69 коп. три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 24 257 (двадцять чотири тисячі двісті п`ятдесят сім) грн. 27 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 20 червня 2025 року