УХВАЛА

06 серпня 2025 року  
м. Київ
справа №420/5776/25
адміністративне провадження №К/990/29817/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гриціва М. І.,
суддів: Стеценка С. Г., Тацій Л. В.
перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, і
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження з 01 січня 2025 року розміру виплати пенсії позивача шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 01 січня 2025 року скасувати понижуючі коефіцієнти до обрахування та виплати пенсії позивача, повернути її розмір до попереднього рівня без будь-яких обмежень максимального розміру, а також виплатити різницю між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01 січня 2025 року по день проведення перерахунку.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, позовні вимоги задовольнив.
ГУ ПФУ в Одеській області не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції і через підсистему «Електронний суд» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Верховний Суд ухвалою від 23 липня 2025 року касаційну скаргу ГГУ ПФУ в Одеській області залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги. 
31 липня 2025 року ГУ ПФУ в Одеській області через підсистему «Електронний суд» подало заяву про усунення недоліків касаційної скарги.
Скаржник усунув вади (недоліки) скарги, які були встановлені ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.
У касаційній скарзі скаржник описує фактичні передумови звернення до касаційного суду, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та визначає підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктом 3 частини четвертої та підпунктом «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). До того ж називає ще одну підставу для касаційного оскарження, зокрема, пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, на переконання скаржника, щодо правильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин нема висновку Верховного Суду, який би сформулював правничу позицію про те, як мають застосовуватися норми права в подібних правовідносинах.
Гадає, що Верховний Суд має сформулювати висновок щодо питання застосування у подібних правовідносинах статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (щодо тимчасового (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, коефіцієнтів зменшення пенсії).
Хоча за видовими (критеріальними) ознаками ця справа відноситься до справ незначної складності, які у зв`язку з цим за процесуальним законом не належать до тих, які підлягають такому оскарженню, але скаржник з посиланням на підпункти «а» та «в»» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України намагається довести, що судові рішення у цій справі мають отримати касаційний перегляд, бо порушені у цій справі питання мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес. 
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України, коли нема підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Як мовилося вище, підставами для касаційного оскарження автор скарги називає ті, що передбачені, зокрема, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, на переконання скаржника, щодо правильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин нема висновку Верховного Суду, який би сформулював правничу позицію про те, як мають застосовуватися норми права в подібних правовідносинах. В обсязі необхідному для ухвалення рішення про відкриття касаційного провадження скаржник розкрив умови прийняття до касаційного провадження цієї справи саме з цієї підстави, про що теж мовилося вище.
Отож, аналіз доводів касаційної скарги в аспекті встановлених у судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи і наданою їм правовою оцінкою в сукупності дозволяє на стадії ухвалення рішення про можливість касаційного оскарження визнати, що касаційна скарга ГУ ПФУ в Одеській області не містить підстав, за яких ця скарга мала б бути повернута без розгляду, чи за яких можливо ухвалити рішення про відмову у відкритті касаційного провадження. Ця скарга в необхідному обсязі має підстави, передбачені, зокрема, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, для того, щоб перевірити, чи під час судового розгляду цієї справи відбулося неправильне застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, а відтак за наслідками касаційного перегляду Верховний Суд як суд касаційної інстанції мав би сформулювати правний висновок про те, як мають застосовуватися норми права в подібних правовідносинах. 
Наведені скаржником аргументи та доводи, викладені в касаційній скарзі, потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому колегія суддів проаналізувала підстави, на яких подана касаційна скарга у цій справі, та вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій у цій справі.
Оскільки касаційна скарга подана у строк, установлений КАС України, із дотриманням передбаченого цим Кодексом порядку, за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, а підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження нема, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати із Одеського окружного адміністративного суду справу №  420/5776/25 за вищевказаним позовом.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          М. І. Гриців
Судді                                                                                                              С. Г. Стеценко
                                                                                                              Л.  В. Тацій