ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6671/25 Справа № 185/9094/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,
суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач:  ОСОБА_4 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_4  на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Бондаренко В.М., –
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У серпні 2024року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом проти  ОСОБА_4  про стягнення з відповідача: на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 5 716,82грн та моральної шкоди в розмірі 5 000,00грн; на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 5 716,82грн та моральної шкоди в розмірі 5000,00грн; на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 34 300,89грн та моральної шкоди в розмірі 5 000,00грн; а також понесених судових витрат.
Існування таких вимог позивачі пов`язували із тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , а відповідачу належить квартира АДРЕСА_2 у зазначеному будинку. Квартира позивачів знаходиться на першому поверсі, тоді як квартира відповідача знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку. Влітку 2023року сім`я відповідача почала ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_2 , а 14 жовтня 2023року відбулось залиття квартири позивачів, а саме ванної кімнати та прилеглої спальні. Для встановлення причин залиття та їх усунення знадобилось більше двох тижнів, протягом яких, майже кожного дня, викликались працівники управляючої компанії ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4», які оглядали квартиру АДРЕСА_3 , а також квартири, які знаходяться поверхом вище – АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 цього будинку, але довго не могли встановити причини. Мешканці квартири АДРЕСА_4 надали повний доступ до комунікацій водопостачання і водовідведення, що надало змогу виявити, що залиття відбувається не з цієї квартири. Тоді, як відповідач надав доступ лише поверхневий до комунікацій у своїй квартирі, так як труби були закриті плиткою. 02 листопада 2023року комісією ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4» був складений акт залиття квартири АДРЕСА_3 , а також встановлено причину залиття – пошкодження каналізації, яка знаходиться у ванній кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 цього будинку, шляхом злиття води. Від підпису відповідач відмовився. Відповідно до висновку № 2/24 експертного оціночно-будівельного дослідження від 18 лютого 2024року, судовим експертом Копиловою В.М. визначена вартість ремонтно-будівельних робіт по оздобленню квартири за адресою: АДРЕСА_5 , які виникли в результаті залиття, яка складає 45 734,52грн з ПДВ. Крім того, позивачі зазначали, що в результаті залиття квартири їм спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних переживаннях та стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного їм майна, яке також супроводжувалась необхідністю витрачання багато сил та часу на виклик відповідних служб, зверненнями на гарячу лінію, тощо. Внаслідок залиття, їх житло втратило естетичний вигляд та погіршився його санітарно-гігієнічний стан, що спричиняє також негативні емоції та страждання. Необхідність відновлення квартири потребує від позивачів додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивачі оцінили по 5 000,00грн кожному.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 5 716,82грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 5 716,82грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 34 300,89грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з доведеності залиття квартири позивачів з вини відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною дією відповідача і заподіяною позивачам шкодою, розміру майнової шкоди. Виходячи із засад розумності та з урахуванням тривалості моральних страждань позивачів, суд стягнув з відповідача на відшкодування заподіяної позивачам моральної шкоди по 5 000,00грн кожному.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
09 травня 2025року  ОСОБА_4  подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову повністю.
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що акт про залиття від 02 листопада 2023року не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження його вини у залитті квартири позивачки. Крім того, висновком експерта № 2/24 від 18 лютого 2024року не встановлено дійсної причини залиття квартири позивачів, експертом не визначено з чиєї вини сталося залиття. Висновок ґрунтується на підставі складеного акту від 02 листопада 2023року, який не відповідає встановленим вимогам, викладеним у Правилах, а тому є також неналежним та недопустимим доказом. А тому позивачами не доведено вини у діях відповідача, що призвели до залиття квартири та, як наслідок, заподіяння шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, позивачі заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2025року витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу; та 26 травня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4  на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2025року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Позивачці ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5 , яка змінила прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 13 липня 2024року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), на праві власності належить 1/8 частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 червня 2024року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер 2-683 /а.с.11, 12/.
Позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить 6/8 (1/8+5/8) часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 червня 2024року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстрові номера: 2-685; 2-686 /а.с.14, 15/.
Позивачці ОСОБА_3 на праві власності належить 1/8 частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 червня 2024року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер 2-684 /а.с.13/.
Тоді, як відповідачу – ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_6 на підставі договору дарування, виданого 08 квітня 2023року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий № 2-429.
Вказана квартира позивачів знаходиться на першому поверсі, тоді як квартира відповідача знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку.
У судовому засіданні відповідачем не заперечувався той факт, що ним влітку 2023року проводились ремонтні роботи у своїй квартирі, у тому числі і заміна труб у ванній кімнаті, ремонт носив тривалий характер.
02 листопада 2023року комісією ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4», відповідно до акту обстеження квартири про залиття від 02 листопада 2023року, встановлено наступне: центральний стояк каналізаційної системи в робочому стані. Візуальним оглядом квартири АДРЕСА_1 виявлено: спальня кімната – на стелі мокра пляма, на одній стіні мокра пляма від стелі до підлоги, на другій стіні сліди залиття, на місцях залиття пошкоджено шпалери, місцями вздуття шпаклівки, біля підлоги сліди пошкодження стіни у вигляді випадіння частини (штукатурка, шпаклівка), з`єднувальні суміші стіни мокрі, місцями видно відсутність з`єднувальних сумішей між цеглинами, в місці випадання утворилась щілина між стіною та підвальним приміщенням. Ванна кімната – на стелі мокра пляма, присутнє залиття стіни зліва від ніші, де розташовані загально будинкові комунікації, на місці залиття стіни пошкоджено шпалери, справа від ніші, де розташовані труби розведення загальних комунікацій мокрі стіни та підлога. Візуальним оглядом квартири АДРЕСА_6 виявлено, що пошкоджена каналізація, яка знаходиться у ванній кімнаті, вода тече з рукомийника та душу. Мешканець квартири АДРЕСА_2 доступу до комунікацій каналізації та води не надав, від підпису відмовився /а.с.22/.
Крім того, свідок ОСОБА_6 – головний інженер ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4», який приймав участь у обстеженні квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , підтвердив висновки комісії, а також стверджував, що залиття квартири АДРЕСА_3 , могло здійснюватися лише з квартири АДРЕСА_2 , після проведених обстежень.
Як вбачається з листа виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 4179-зв від 09 листопада 2023року, позивачку ОСОБА_1 було повідомлено про те, що ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4» є управляючою компанією з надання послуг житлових будинків міста Павлограда, у тому числі у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 . Управляюча компанія провела обстеження технічного стану інженерних комунікацій у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . При обстеженні виявлено, що центральний стояк каналізаційної системи даного будинку у робочому стані. Фахівцям даного підприємства було надано доступ до комунікацій холодної води та водовідведення у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 . В результаті візуального огляду встановлено, що пошкоджена каналізаційна труба після з`єднання зливних труб душу та рукомийника /а.с.24/.
Крім того, відповідно до акту від 05 листопада 2023року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_7 , встановлено, що орієнтовною датою залиття спальної та ванної кімнати квартири АДРЕСА_3 цього будинку є 14 жовтня 2023року, а станом на дату складення зазначеного акту залиття було припинено, імовірно причини усунуто /а.с.23/.
Як вбачається з диску (відеозапис здійснювався 03 листопада 2023року чоловіком позивачки ОСОБА_3 на мобільний телефон під час надання відповідачем доступу до труб в його квартирі), оглянутого в судовому засіданні, демонтаж труб водовідведення у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_6 , які були закриті плиткою, здійснювався відповідачем за допомогою перфоратора. Після демонтажу труб вбачається пошкодження труби водовідведення, а також вологість місця їх розташування.
Сторонами не заперечувався той факт, що після проведеного демонтажу труб у квартирі АДРЕСА_2 , залиття квартири АДРЕСА_3 припинилося.
З метою визначення розміру майнової шкоди, спричиненою залиттям квартири, позивачка ОСОБА_1 звернулась до ФОП, судового експерта Копилової В.М., щодо проведення дослідження, де на вирішення експертного оціночно-будівельного дослідження поставлено таке питання: визначити кількість та ринкову вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати в квартирі АДРЕСА_1 , що виникли в результаті залиття квартири, яке відбулося в період з 14 жовтня 2023року по 02 листопада 2023року.
Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 2/24 від 18 лютого 2024року, судовим експертом Копиловою В.М. зроблений висновок про те, що вартість ремонтно-будівельних робіт по оздобленню квартири за адресою: АДРЕСА_5 , які виникли в результаті залиття, складає 45 734,52грн з ПДВ, в тому числі: вартість матеріальних ресурсів – 37 437,38грн без ПДВ; інші витрати – 674,72грн без ПДВ. Вказане дослідження судовим експертом проводилось методом візуального обстеження об`єкта, методом фото фіксації, методом зіставлення наданих матеріалів, результатів проведеного дослідження з нормативними документами, чинними на території України, експертом виконані необхідні заміри мірною рулеткою /а.с.25-30/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що позивачами доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння їм матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, що не спростовано відповідачем у передбаченому законом порядку.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Проте, будь-яких доказів того, що залиття квартири позивачів відбулося не з вини відповідача, останній не надав та не спростував докази, надані позивачами на підтвердження факту залиття, яке мало триваючий характер, орієнтовно з 14 жовтня 2023року по 02 листопада 2023року.
На підтвердження розміру збитків позивачами було надано висновок експертного оціночно-будівельного дослідження № 2/24 від 18 лютого 2024року про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири, що складає 45 734,52грн з ПДВ.
Доводи апеляційної скарги про те, що зазначене дослідження не встановлює причини залиття квартири позивачів, де експертом не визначено, з чиєї вини сталося залиття, а тому є неналежним та недопустимим доказом, суд апеляційної інстанції не приймає, так як на вирішення експерту ставилося лише питання про вартість ремонтно-будівельних робіт по оздобленню квартири, яке і було проведено лише в рамках визначення вартості ремонтно-будівельних робіт.
Не погодившись з такою вартістю відшкодування, стороною відповідача не заявлялося клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості заподіяної позивачами шкоди, будь-яких інших доказів стосовно невідповідності визначеної суми матеріальної шкоди стороною відповідача не надано.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Аргументи представника відповідача щодо невідповідності акту про залиття квартири вимогам чинного законодавства є непереконливими, оскільки акт містить необхідні реквізити та фіксування факту залиття квартири та його наслідки, з урахуванням обставин, які були встановлені під час зазначеного обстеження, а саме, відмови відповідача щодо надання доступу до труб водовідведення у ванній кімнаті його квартири, та з`ясування комісією причин залиття квартири АДРЕСА_3 іншими засобами.
Згідно пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005року № 76 (надалі – Правила) у разі залиття, аварії комісією за заявою особи складається відповідний акт за зразком, наведеним у додатку 4 до цих Правил. Згідно встановленої форми факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У акті зазначається, де трапилась аварія, описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які речі ушкоджено), чітко зазначаються причини залиття надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду.
Отже, з наведеного вбачається, що вказаний акт складається для фіксування факту залиття квартири та наслідків, які спричинили дане залиття, тобто є доказом у справі щодо відшкодування шкоди заподіяної таким залиттям.
Недодержання вимог, яке має місце на думку представника відповідача, при складанні акту про залиття, не спростовує фактів викладених в цьому акті, який було складено за результатами комісійного обстеження квартири відповідача, тобто зафіксовано наявність наслідків – затоплення відповідачем квартири позивачів, та встановлена причина залиття – пошкоджена каналізація, яка знаходиться у ванній кімнаті відповідача, шляхом відкривання води, яка текла з рукомийника та душу, так як відповідач відмовився надати безпосередній доступ до труб, які були закриті плиткою.
Оскільки акт про залиття квартири складений працівниками організації, яка надає у випадку аварійної ситуації послуги з утримання будинку АДРЕСА_7 – ТОВ «ТПК Промліфтсервіс 4», доказів зворотнього відповідачем не надано, тому акт про залиття квартири від 02 листопада 2023року та висновок експертного оціночно-будівельного дослідження № 2/24 від 18 лютого 2024року є належними та допустимими доказами.
Факт залиття квартири позивачів підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачем у ході розгляду справи.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачі обґрунтовували тим, що залиття їх квартири завдає їм моральних страждань внаслідок пошкодження майна, змін в їх повсякденному житті, пов`язаних із тривалим залиттям квартири, зверненнями до відповідних служб для припинення залиття, що потребувало від позивачів додаткових зусиль для поновлення їх звичного життя.
Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди по 5 000,00грн на кожного позивача, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених обставин справи, доведеності таких, з урахуванням засад розумності та справедливості. Доводи апеляційної скарги про недоведеність та необґрунтованість розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними.
Встановивши, що позивачі надали належні та достатні докази в обґрунтування своїх вимог щодо заподіяної їм майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної та моральної шкоди.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.
Фактично доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4  – залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 липня 2025року.

Судді: