ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року	Львів	Справа № 140/32165/23 пров. № А/857/18076/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача:                                                  Судової-Хомюк Н.М.,
суддів:                                                                          Затолочного В.С., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 140/32165/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілк Україна» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
суддя у І інстанції – Сорока Ю.Ю.,
час ухвалення рішення - не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Луцьк, 
дата складення повного тексту рішення – не зазначено,

                                                     В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вілк Україна»  (надалі також – ТзОВ «Вілк Україна», позивач) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі також – відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області №0066720408 від 29 травня 2023 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДПС у Волинській області було проведено перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий 2022 року та жовтень 2022 року, за результатами якої встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте, позивач із висновками акту перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням не погоджується та вважає, що воно суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам, оскільки вважає, що позивач, надіславши накладні 15.11.2022, своєчасно виконав свої зобов`язання, передбачені податковим законодавством.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілк Україна» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №0066720408 від 29 травня 2023 року, в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1743, 66 грн.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілк Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області 2 289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень 99 копійок понесених витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що камеральною перевіркою, проведеною ГУ ДПС у Волинській області з питань своєчасності реєстрації ТОВ «Вілк Україна» податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних було встановлено, що податкові накладні №19 від 31.10.2022 року, сума ПДВ 10 154, 66 грн, №18 від 31.10.2022 року, сума ПДВ 7 281, 90 грн, №16 від 28.02.2022 року, сума ПДВ 750, 00 грн зареєстровано з порушенням законодавчо встановлених строків. Відповідальність за таке податкове правопорушення передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. Тому податковим повідомленням-рішенням №0066720408 від 29 травня 2023 року за вказане правопорушення застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2043, 66 грн. Апелянт вказує, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, датою та часом надання податкової накладної в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо платником податку надіслано для реєстрації кілька примірників однієї податкової накладної та/або розрахунку коригування, зареєстрованими вважаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, відомості яких внесені до Реєстру, та платнику податку надіслана відповідна квитанція. Апелянт вважає, що позивачем не було  дотримано норм, що передбачені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, а відтак, прийняте ГУ ДПС у Волинській області податкове повідомлення-рішення №0066720408 від 29 травня 2023 року відповідає вимогам чинного законодавства. Апелянт вказує, що позивач податкові накладні направив для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних після спливу граничних строків на реєстрацію таких.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи про те, що ТзОВ «Вілк Україна» перебувало на обліку Головного управління ДПС у Волинській області.
01.04.2023 працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «Вілк Україна» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий 2022 року та жовтень 2022 року, за результатами якої складено акт перевірки №5263/03-20-04-08/36959411 від 11.04.2023.
Так, в акті перевірки №5263/03-20-04-08/36959411 від 11.04.2023 встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема:
податкова накладна №19 від 31.10.2022 року, сума ПДВ 10 154, 66 грн., з граничним терміном реєстрації 15.11.2022 року, зареєстрована із затримкою на 1 день, сума штрафу 1 015, 47 грн;
податкова накладна №18 від 31.10.2022 року, сума ПДВ 7 281, 90 грн, з граничним терміном реєстрації 15.11.2022 року, зареєстрована із затримкою на 1 день, сума штрафу 728, 19 грн;
податкова накладна №16 від 28.02.2022 року, сума ПДВ 750, 00 грн, з граничним терміном реєстрації 15.03.2022 року, зареєстрована із затримкою на 217 днів, сума штрафу 300, 00 грн.
На підставі акта камеральної перевірки та відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0066720408 від 29 травня 2023 року, яким до позивача за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних застосовано штраф у сумі 2  043, 66 грн.
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 ПК України, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України.
Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових, накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.
Аналіз наведеної норми ПК України свідчить, що податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої пунктом 201.10 статті 201 ПК України.
Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача щодо несвоєчасної реєстрації позивачем, зокрема податкових накладних №№18, 19 від 31.10.2022 на загальну суму ПДВ  17  436, 56 грн..
Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно скріншотів з програми «M.E.Doc» реєстрація податкових накладних здійснювалась наступним чином:
- №19 від 31.10.2022, сума ПДВ 10 154, 66 грн (відправлено: дата та час – 15.11.2022, 14:33);
- №18 від 31.10.2022, сума ПДВ 7 281, 90 грн (відправлено: дата та час – 15.11.2022, 14:33) (а.с.26-37). 
Граничний строк реєстрації вказаних податкових накладних – по 15.11.2022, а відтак, позивач, надіславши 15.11.2022 о 14:33, тобто в межах операційного дня, податкові накладні від 31.10.2022 №№18, 19 своєчасно виконав свої зобов`язання, передбачені податковим законодавством з реєстрації вищевказаних податкових накладних від 31.10.2022 №№18, 19.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при розгляді справ про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних принциповим є не дата фактичного надходження податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, а дата їх відправлення виходячи з технічного способу реєстрації податкових накладних, тому скріншоти з програми «M.E.Doc» є належним засобом доказування в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 22.11.2021 року по справі №160/10558/19 Верховний Суд дійшов таких висновків:
«При розгляді справ про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних принциповим є не дата фактичного надходження податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, а дата їх відправлення виходячи з технічного способу реєстрації податкових накладних, тому скріншоти з програми M.E.Doc є належним засобом доказування.
Згідно із «Інструкцією про застосування комп`ютерної програми «М.Е.Dос» (модуль «Звітність»), податкові накладні створюються в комп`ютерній програми "1С бухгалтерія" і імпортуються в програму «М.Е.Dос» для їх перевірки, підписання та відправки на електронну адресу державної податкової служби.
В стовпці «Створено» вказується час та дата початку роботи над документом для його відправки на реєстрацію. Після цього ставиться печатка юридичної особи. Для проставлення печатки застосовується сертифікат печатки, після чого натискається команда «Відправити» і звіт надсилається на поштову адресу Центрів обробки електронних звітів.
Пунктом 7.2.6 вказаної Інструкції передбачено наявність «Протоколу роботи з документом», який містить усі записи про всі операції і події з документом із вказанням дати та часу їх здійснення.
Функція ж цього протоколу «Очікується доставка» фактично свідчить про те, що «податкові накладні відправлені, очікується доставка до податкового органу», про факт якої буде свідчити квитанції №1, яка надсилається платнику податків не пізніше наступного дня.»
Ураховуючи наведені висновки, на переконання судової колегії, долученими позивачем документами з сервісу електронного документообігу «M.E.Doc» підтверджується, що позивач, надіславши вказані вище податкові накладні вчинив всі необхідні від нього дії для їх реєстрації саме до граничного строку реєстрації.
У зв`язку з недотриманням саме контролюючим органом встановленого ПК України обов`язку із надіслання платнику податку квитанції про прийняття податкових накладних або про їх неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації таких накладних, такі податкові накладні вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.
Відтак, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних є необґрунтованими та безпідставними.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно дост. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 140/32165/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. В. Онишкевич