ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1666/25 Справа № 932/614/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марущак С. Л. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Скоробогатька В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Скоробогатька В.Ю. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, 02 грудня 2024 року, приблизно о 12 год. 44 хв., ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку 161 по пр-ту Ломоносова в м. Костянтинівка, керуючи автомобілем «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Скоробогатько В.Ю. просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд не в повному обсязі з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи що, на його думку, потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 . Зазначає, що права та обов`язки були роз`яснені ОСОБА_1 вже після складання протоколу та останньому не вручено копію протоколу. Наголошує, що суд безпідставно зазначив про його неявку у судове засідання, оскільки він подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповіді з цього приводу він не отримував, а у день судового засідання суд не вийшов на зв`язок. Вказує на незаконність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Звертає увагу на порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і його огляд мала проводити посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку. 
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186937 від 02.12.2024 року, згідно якого 02.12.2024 року о 11:44:00 годині в м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 161, ОСОБА_1 автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття на місці зупинки газоаналізатору алкотест «Drager 6810» або проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , факт підтвердження ОСОБА_1 вживання напередодні алкоголю - пива та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності  ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про невручення ОСОБА_1 копії протоколу спростовуються його власноручним підписом у протоколі про отримання копії протоколу.
Доводи захисника про те, що права ОСОБА_1 були роз`яснені після складання протоколу спростовуються долученим до протоколу відеозаписом, де працівник поліції перед початком складання протоколу роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки на увагу не заслуговують, оскільки транспортний засіб був зупинений на підставі п. 10 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» для перевірки документів на транспортний засіб через іноземну реєстрацію, про що і було повідомлено ОСОБА_1 після зупинки.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а огляд осіб які проходять військову службу повинен здійснюватись відповідно до порядку № 32 та ст. 266-1 КУпАП, тобто не працівниками поліції, а посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, також на увагу не заслуговують, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортним засобом.
       Доводи захисника про розгляд справи за його відсутності апеляційний суд не приймає з огляду на наступне.
       Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про дату розгляду справи. Захисник Скоробогатько В.Ю. надав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Суд розглянув клопотання та 09.04.2025 року направив відповідь на електронну адресу захисника.
       Тож посилання ОСОБА_3 на те, що він не отримував відповідь з суду та у день засідання суд просто не вийшов на зв`язок є безпідставними.
Щодо прохання не застосовувати до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки посвідчення водія останньому необхідне для виконання військових обов`язків, апеляційний суд зазначає, що вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Скоробогатька В.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя