Справа № 944/1996/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/678/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        06 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий – суддя Цяцяк Р.П.,
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Цьони С.Ю.;
адвоката Богдан З.С. – представника позивача ОСОБА_1 ;
адвоката Іваницького Я.О. - представника відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Богдан Зоряни Сергіївни, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
20 травня 2021 року ухвалою Яворівського районного суду Львівської області було вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування наказів, визнання договору недійсним та скасування рішення шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 4625880800:03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2220380246258; в подальшому – «спірна земельна ділянка»), яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 з часткою 1/2 та ОСОБА_2 з часткою 1/2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; заборонено державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії зі спірною земельною ділянкою.

07 лютого 2024 року на адресу Яворівського районного суду Львівської області надійшло клопотання адвоката Іваницького Я.О., представника відповідачки ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання мотивовано тим, що позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу, однак рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. А тому захід забезпечення позову у вигляді арешту спірної земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а відтак є неналежним засобом усунення ризиків невиконання рішення суду в цій справі (а.с. 1-3).

Оскаржуваною ухвалою заяву представника відповідачки, адвоката Іваницького Я.О., про скасування заходів забезпечення позову задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалами Яворівського районного суду Львівської області від 20.05.2021 року та 15.06.2021 року щодо:
-        накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 4625880800:03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2220380246258), яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 з часткою 1/2 та ОСОБА_2 з часткою 1/2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
-        заборони державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії із земельною ділянкою з кадастровим номером 4625880800:03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2220380246258).
Ухвала мотивована тим, що «наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, є невиправданим втручанням у право особи на володіння своїм майном», а також, «заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами та не впливають на можливість виконання в майбутньому рішення суду» (а.с. 13-14).

Згадану ухвалу оскаржила представник позивача.
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені заяви представника відповідачки ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, покликаючись на порушення норм процесуального права.
Зазначає, що «звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Іваницький Я.О. не навів жодних обставин та не надав доказів, що відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили їх застосування, а, навпаки, наводив, на його думку, обставин, які свідчать про незаконність раніше прийнятої ухвали про забезпечення позову».
Вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, не врахував, що предметом розгляду є наявність підстав для їх скасування, а не правомірність їх вжиття. Крім того, зазначає, що остаточне рішення у справі ще не ухвалено, що є додатковою підставою для збереження дії забезпечення позову (а.с. 17-23).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 42 ЦПК України встановлено, що у справах позовного провадження учаснками справи є сторони, треті особи.
В розумінні ЦПК України, позивач – це ініціатор судового розгляду справи і особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. 
Розумність строків розгляду справи судом відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 10 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Позивачем ОСОБА_1  даний позов до суду подано у травні 2021 року (коли і були застосовані судом заходи забезпечення цього позову), тобто – дана цивільна справа в провадженні суду лише першої інстанції перебуває більше 4 (чотирьох) років.
Як вбачається з предмета позову та позовних вимог, позивач ніколи не був власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4625880800:03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області і яка належить на праві спільної часткової власності відповідачкам ОСОБА_6 , і не претендує на отримання цієї земельної ділянки у власність.
Як стверджується матеріалами справи, спірна земельна ділянка (на яку було накладено арешт) передана у власність згаданим відповідачкам для ведення особистого селянського господарства.
Як також стверджується матеріалами справи, позивач з ухвалою суду від 20.05.2021 року про забезпечення позову та заявою про відкриття виконавчого провадження звертався до Яворівського РВ Державної виконавчої служби Західного МУМЮ м. Львів, однак виконавчий документ йому було повернуто без прийняття його до виконання, що обумовило його повторне звернення до суду, результатом якого стало постановлення судом ухвали від 15.06.2021 року.
Відтак, накладення арешту (в даному випадку – на спірну земельну ділянку) підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби або приватними виконавцями.
Поняття «арешт майна» наведено в Законі України «Про виконавче провадження», відповідно до частини 2 статті 56 якого виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити (зокрема) вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам. Тобто, виконання ухвали про «арешт майна» безпосередньо стосується прав та інтересів власника цього майна.
Як вже зазначалося вище, ухвалами суду від 20.05.2021 року та 15.06.2021 року було накладено арешт на земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Відтак, користування цією земельною ділянкою може бути обмежено, така може бути вилученою у її власників (які не є боржниками перед позивачем) та переданою на зберігання іншим особам.
Статтею 210 ЦПК України встановлено строки розгляду справи по суті і відповідачі по справі (зокрема - власниці спірної земельної ділянки) вправі були очікувати вирішення спору в строки, передбачені статтею 210 ЦПК України, або в інші «розумні строки» (на необхідність дотримання яких неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини), у зв`язку з чим і не оскаржували ухвали суду від 20.05.2021 року та 15.06.2021 року про накладення арешту на належне їм на праві власності майно.
Однак, оскільки строк розгляду справи лише в суді першої інстанції «розтягнувся» на більш, ніж 4 (чотири) роки, а також з урахуванням цільового призначення спірної земельної ділянки («для ведення особистого селянського господарства»), відповідачі вправі були у лютому 2024 року (напередодні нового сезону сільськогосподарських робіт) звернутися до суду з приводу скасування накладеного на цю земельну ділянку арешту: в тому числі – з метою унеможливлення обмеження їх прав на користування нею (зокрема – здійснення її обробітку) або її вилучення та передачі «на зберігання» іншим особам.
В той же час, зняття арешту зі спірної земельної ділянки жодним чином не перешкоджає будівництву на ній дороги (по версії позивача - «заїзду до виробничо-складських будівель на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області») - у випадку задоволення судом позовних вимог та дотримання і виконання всіх необхідних для початку такого будівництва передумов. 

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вправі був скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалами суду ще 20.05.2021 року та 15.06.2021 року, і доводи апеляційної скарги стосовно того, що «представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Іваницький Я.О. не навів жодних обставин та не надав доказів, що відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили їх застосування», до уваги прийматися не можуть.
Відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_7 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 06 серпня 2025 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.