ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/328/25	Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І. 	
Провадження № 22-ц/817/656/25 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Дідух М.Є., 
представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №595/328/25 за апеляційною скаргою керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року про залишення позову без розгляду (постановлену суддею Созанською Л.І.) в справі за позовом керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Бучацьке районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Бучачліс» про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року керівник Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області звернувся до суду з позовом про витребування в користь Золотопотіцької територіальної громади в особі Золотопотіцької селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 6121287800:01:001:2034 площею 0,3835 га.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що вказана земельна ділянка була набута відповідачем ОСОБА_1 у власність в порядку приватизації на підставі підробленого архівного витягу №902/03-02 від 30 червня 2022 року, з посиланням на протокол восьмої сесії двадцять другого скликання Стінківської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 28 серпня 1996 року, на якій не вирішувалося таке питання. 
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року позовну заяву керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Бучацьке районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Бучачліс» про витребування земельної ділянки з незаконного володіння залишено без розгляду, у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України щодо надання доказів на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у вартості спірної земельної ділянки.
Повернуто Тернопільській обласній прокуратурі з державного бюджету 2422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції № 408 від 26 лютого 2025 року.
В апеляційній скарзі керівник Бучацької окружної прокуратури Носовський М.В. просить ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що полягає у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що в п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ №4292-ІХ (який набрав чинності 09.04.2025 року) не вказано на те, що абзац 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України має зворотну дію в часі, а цей пункт передбачає зворотну дію закону в часі лише в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права.
Звертає увагу на те, що абзац 2 частини 4 статті 177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна (такі містяться в ч.5 ст. 390 ЦК України), а також порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права (ст. 388 ЦК України), оскільки є нормою процесуального права, а не матеріального права.
Відтак вважає, що не було підстав для подання прокурором доказів на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів вартості земельної ділянки, оскільки норми ЦПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на момент подання позову (06.03.2025 року).
Звертає увагу на те, що прокурором у позовній заяві викладено вимогу про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 , отже саме такій позовній вимозі суд має надати оцінку під час розгляду справи.
Вважає, що ч.5 ст. 390 ЦК України не поширюється на випадки подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача, оскільки питання добросовісності чи недобросовісності набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.
Звертає увагу на те, що прокурором до позовної заяви було додано ряд доказів, які підтверджують підробку архівного витягу (на підставі якого відбулась реєстрація права приватної власності ОСОБА_1 ), а їх аналіз наведений в позовній заяві.
Вважає, що ОСОБА_1 є первісним набувачем права власності на земельну ділянку, яку він набув безоплатно та без жодної правової підстави, а тому він не понесе "індивідуальний та надмірний тягар" внаслідок її повернення у власність територіальної громади.
Від представника відповідача - адвоката Вароди П.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Вважає, що доводи прокурора щодо недобросовісності набуття права власності відповідачем ОСОБА_1 , які ґрунтуються на твердженнях про нібито протиправний характер набуття спірної земельної ділянки, не можуть братися до уваги на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Вважає, що суд першої інстанції, діючи у межах повноважень, визначених статею 185 ЦПК України, правомірно не вдавався до оцінки поданих прокурором доказів, оскільки така оцінка є елементом судового розгляду по суті та здійснюється виключно на стадії ухвалення судового рішення.
Зазначає, що посилання прокурора на обставини, що потребують доказування та правової оцінки, не може свідчити про порушення судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Звертає увагу на те, що за наведеними прокурором обставинами у позовній заяві, відповідач ОСОБА_1 незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку внаслідок протиправних дій посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування. 
У зв`язку з цим спір, в силу вимог частини 2 статті 391 ЦК України, пов`язаний з володінням, розпорядженням або користуванням таким майном, підлягає розгляду відповідно до положень статей 387 та 388 ЦК України.
Водночас вказує на те що, відповідно до змін, внесених Законом України №4292-IX, законодавець чітко відокремив критерій добросовісності як єдиний визначальний фактор для захисту набувача права власності. Зокрема, закон більше не встановлює залежність захисту добросовісного набувача від того, чи набуте майно було відплатно чи безоплатно. 
Відповідно, для застосування статті 388 ЦК України є визначальною саме добросовісність набувача, яка підтверджує законність набуття права власності.
Відтак вважає доводи прокурора про непоширення на спірні правовідносини положення статті 388 ЦК України є юридично неспроможними, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права. 
В судовому засіданні представник Бучацької окружної прокуратури підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Варода П.Б. заперечив проти задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Судом встановлено, що 06 березня 2025 року керівник Бучацької окружної прокуратури звернувся в Бучацький районний суд Тернопільської області із позовом в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Бучацьке районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Бучачліс» про витребування земельної ділянки з незаконного володіння.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що вказана земельна ділянка була набута відповідачем ОСОБА_1 у власність в порядку приватизації на підставі підробленого архівного витягу №902/03-02 від 30 червня 2022 року, з посиланням на протокол восьмої сесії двадцять другого скликання Стінківської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 28 серпня 1996 року, на якій не вирішувалося таке питання. 
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.
15 квітня 2025 року до Бучацького районного суду Тернопільської області через систему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Вародою П.Б. подано заяву про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків - надання документа, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинну на дату подання позовної заяви.
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року позовну заяву керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золотопотіцької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Бучацьке районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Бучачліс» про витребування земельної ділянки з незаконного володіння - залишено без руху, надано строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків - надання, з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки земельної ділянки) спірної земельної ділянки, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви, документу, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення без руху після відкриття провадження та вважав, що позивачем не надано суду належних доказів того, що державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_1 відбулась на підставі підробленого архівного витягу №902/03-02 від 30 червня 2022 року із протоколу восьмої сесії двадцять другого скликання Стінківської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 28 серпня 1996 року, оскільки у матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні дані про завершення кримінального провадження та наявність рішення суду (вирок, постанова), що набрали законної сили, якими було б встановлено неправомірність дій посадових осіб та підроблення зазначеного архівного витягу, а відтак, недоброчесність ОСОБА_1 ..
З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено ч. 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Статтю 265 ЦПК України доповнено частиною 14 такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».
Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до положень ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Так, з матеріалів даної справи вбачається, що прокурором подано до суду позовну заяву про витребування у ОСОБА_1 земельної ділянкки з кадастровим номером 6121287800:01:001:2034 площею 0,3835 га., яку він набув безоплатно, в порядку ст. 387 ЦК України, тобто шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вимога ч. 4 ст. 177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позову документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України), і не підлягає застосуванню до вимог щодо витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).
З огляду на системний аналіз ст.ст. 387, 388, 390 ЦК України, добросовісним набувачем є особа, яка набула спірне майно не безоплатно, а за відплатним договором, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, які не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим постановив помилкову ухвалу, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для її скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Водночас колегія суддів не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм ст. 177 ЦПК України щодо застосування даної норми в часі, оскільки дана норма за змісту позовних вимог прокурора взагалі не підлягала застосуванню в даній цивільній справі.
Відтак оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому підлягає скасуванню з направленням даної цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу керівника Бучацької окружної прокуратури - задовольнити.
Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2025 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 липня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

                                                                          Костів О.З.