ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4413/25                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                       Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                   Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
          
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Північного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради про стягнення коштів,-
                                                      В С Т А Н О В И В :

Північний офіс Держаудитслужби звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради про стягнення з відповідача до Державного бюджету кошти в сумі 168  742 325, 07 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 поданий позивачем позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ним  відносно відповідача було складено вимогу від 02.05.2024 №262507-14/1582-2024. Вказану вимогу відповідачем оскаржено до суду. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 у справі №620/7722/24, залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову  КП "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради про скасування вимоги від 02.05.2024 №262507-14/1582-2024. У зв`язку з наведеними обставинами апелянт звернувся до суду з позовом. Апелянт послався на наслідки воєнної агресії (періодичні повітряні тривоги, ракетне чи інше збройне ураження території, періодичне перебування в укриттях), які зумовлюють нестабільні умови в роботі та призводить до відволікання від робочого процесу працівників при виконанні службових обов`язків. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення. 
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 02.05.2024 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області було направлено відповідачу вимогу № 262507-14/1582-2024 щодо усунення виявлених перевіркою порушень законодавства, якою, серед іншого, вимагало надати вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтверджуючих документів, розпорядчих та інших документів до 30.05.2024.
У травні 2024 року Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» звернулося в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 02 травня 2024 року №262507-14/1582-2024.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року  у справі № 620/7722/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.           17 березня 2025 року Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області направило на адресу КП «Чернігівводоканал» лист про стан виконання вимоги від 02 травня 2024 року.
Листом від 24 квітня 2025 року №04-014/1234 КП «Чернігівводоканал» повідомило Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, що ним подано касаційну скаргу на рішення судів у справі № 620/7722/24, а тому відсутні підстави для виконання вимоги від 02 травня 2024 року.
Враховуючи ту обставину, що відповідачем не було виконано вимогу, 17 квітня 2025 року Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області звернулось до суду з даним позовом.
Залишаючи без руху та у подальшому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.
Суд першої інстанції, виходив з того, що згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Про наявність порушеного права позивач дізнався 30 травня 2024 року (строк, установлений для виконання вимоги відповідачем), а тому з 31 травня 2024 року почався перебіг тримісячного строку на звернення Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області з відповідним позовом до суду. Натомість позивач звернувся до суду з цим позовом лише у квітні 2025 року, тобто з пропуском тримісячного строку.
Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання строків звернення до суду.
Згідно статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.
Якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті123 КАС України).
При цьому, пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
          Водночас, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з відповідним позовом.
Слід також ураховувати, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 КАС України.
 За змістом частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
У разі незабезпечення підконтрольною установою, підприємством, організацією вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, у органу державного фінансового контролю виникають підстави, що дають йому право на звернення до суду з відповідним позовом. З виникненням цих підстав розпочинається перебіг строку звернення до суду з позовом.
Як було вже зазначено судом, 02.05.2024 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області було направлено відповідачу вимогу № 262507-14/1582-2024 щодо усунення виявлених перевіркою порушень законодавства, якою, серед іншого, вимагало надати вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтверджуючих документів, розпорядчих та інших документів до 30.05.2024.
Враховуючи те, що така вимога не була виконана об`єктом контролю у визначений строк, отже саме з 31 травня 2025 року почався перебіг тримісячного строку на звернення позивача з відповідним позовом до суду.
На обґрунтування причин пропуску строку на звернення до суду з цим позовом, позивач зазначав, що вказану вимогу  було оскаржено відповідачем до суду і судовий розгляд триває на теперішній час.
Проте, з приводу цього суд зазначає, що оскарження відповідачем вимоги щодо усунення порушень законодавства № 262507-14/1582-2024 не є об`єктивною перешкодою для звернення позивача із позовною заявою про стягнення коштів.
Колегія суддів наголошує, що саме з 31 травня 2024 року, у разі ненадання відповідачем інформації про вжиті заходи з усунення порушень недоліків разом із завіреними копіями підтверджуючих документів, розпорядчих та інших документів, розпочався перебіг процесуального строку звернення до суду з позовом у цій справі.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03 червня 2021 року у справі № 640/25995/20.
Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апелянта про наслідки воєнної агресії (періодичні повітряні тривоги, ракетне чи інше збройне ураження території, періодичне перебування в укриттях), які зумовлюють нестабільні умови в роботі та призводить до відволікання від робочого процесу працівників при виконанні службових обов`язків, колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на наступне.
Так, дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідач територіально знаходяться в межах території міста Чернігів. При цьому, із загальновідомих фактів, ані відділення Укрпошти, ані Чернігівський окружний адміністративний суд, ані сторони у справі не припиняли роботи на період введення на території України воєнного стану. Отже, позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом як безпосередньо до суду, так і направивши позов поштою або через систему «Електронного суду».
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем  не наведено поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому позов підлягає поверненню. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 308, 310, 311,315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби - залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

                                                                                                    Є.О.Сорочко

                                                                                                    А.Ю. Коротких