ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2025 р.           Справа№ 911/2508/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Мальченко А.О. 
  
при секретарі судового засідання Цікра А.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 14.07.2025
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   - адвоката Поцелова Андрія Олександровича про винесення додаткового судового рішення у справі
за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора на рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2025 (повний текст складено та підписано 07.03.2025)
у справі №911/2508/24 (суддя Заєць Д.Г.)
за позовом         Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України
до         Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства «Медичні закупівлі України»
про         стягнення штрафних санкцій,-
В судовому засіданні 14.07.2025 оголошено вступну та резолютивну частину додаткової постанови.
ВСТАНОВИВ:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора на рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2025 у справі №911/2508/24 залишено без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2025 у справі №911/2508/24 залишено без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на прокуратуру.
Матеріали справи №911/2508/24 вирішено повернути до Господарського суду Київської області.
07.07.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.07.2025) через підсистему «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   - адвокатом Поцеловим А.О. подано заяву про винесення додаткового судового рішення у справі №911/2508/24.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   - адвоката Поцелова Андрія Олександровича про винесення додаткового судового рішення у справі №911/2508/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Мальченко А.О., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   - адвоката Поцелова Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №911/2508/24 призначено до розгляду на 14.07.2025.
В судове засідання 14.07.2025 учасники апеляційного провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
В заяві про винесення додаткового рішення заявлено клопотання про розгляд заяви у відсутність позивача та його представника.
14.07.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність.
14.07.2025 прокурором подано заперечення на заяву про винесення додаткового рішення у справі.
Оскільки явка представника прокурора та третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, враховуючи задоволення клопотань позивача та відповідача про розгляд заяви у їх відсутність, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд заяви у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Положенням     статті 244 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України     однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі     статтею 123 зазначеного Кодексу     судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8     статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3     статті 126 цього Кодексу).
Водночас за змістом частини 4     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5     статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4     статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього     Кодексу     визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України     під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4     статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9     статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6     статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9     статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №910/8443/17 та у практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до     статті 15 Господарського процесуального кодексу України     суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),     а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу прокурора, відповідач зазначив , що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у суді апеляційної інстанції, становить 60  000 грн.
У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідач зазначає наступне.
У порядку Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) між Адвокатським об`єднанням «УНІЛЕКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦПРОМ» було укладено Договір про надання правової допомоги № 23/02-20 від 23 лютого 2020 року (далі - Договір).
Додатком № 20 до Договору АО «УНІЛЕКС» та ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ» погодили обсяги правової допомоги (завдання на надання правової допомоги) у межах господарського спору у справі №911/2508/24 в суді апеляційної інстанції, а також визначили розмір відповідної винагороди - 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.).
01.07.2025 між АО «УНІЛЕКС» та ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ» було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно з яким загальна вартість наданих послуг відповідно до Додатку 20 до Договору склала 30 000,00 грн., а обсяг наданої правової допомоги є наступним:
1. Аналіз апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора Мустеца Ігоря Васильовича в інтересах держави в особі Позивача - Міністерства охорони здоров`я України.
2. Підбір нормативно-правової бази, аналіз судової практики з подібних судових справ, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень щодо можливих варіантів дій, обрання стратегії правового захисту.
3. Підготовка та подача до суду апеляційної інстанції Відзиву на апеляційну скаргу в судовій справі №911/2508/24.
4. Підготовка та подача до суду апеляційної інстанції письмових пояснень в судовій справі №911/2508/24.
5. Участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції у справі №911/2508/24- 28.04.2025, 26.05.2025, 30.06.2025.
Заявник зазначає, що на підставі підписаних між АО «УНІЛЕКС» та ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ» документів, загальна вартість понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2508/24 під час апеляційного перегляду становить - 30 000, 00 грн. 
Вартість правничої допомоги наданої на користь Відповідача в рамках даної справи була визначена за домовленістю між АО «УНІЛЕКС» та ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ», враховуючи наступні обставини: значення справи для Відповідача; ціна позову, яка становить 20 131 280, 00гривень, тобто заявлені витрати на правову допомогу становлять менше 1 відсотка від ціни позову.
В запереченнях на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції прокурор зазначає про недоведеність та не співмірність розміру заявлених відповідачем витрат складності справи та обсягом наданих послуг, не підтвердження розміру заявлених судових витрат належними та допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи вони були (мали бути) фактично понесені, а також оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів звертає увагу, що на стадії апеляційного  розгляду правова позиція Відповідача вже була сформована. Доказів додаткового комплексного та всебічного вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано.
Під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції представництво інтересів Відповідача здійснювало Адвокатське об`єднання "Унілекс", а саме адвокат Поцелов А.О.
Як зазначає прокурор, у провадженні судів перебували ще 14 аналогічних справ за позовами прокурора до ТОВ «Автоспецпром», а саме: №№911/1461/24, 911/1490/24, 911/1685/24, 911/1819/24, 911/1578/24, 911/1974/24, 911/2133/24, 911/2419/24, 911/1927/24, 911/2192/24, 911/2191/24, 911/1718/24, 911/1676/24, 911/1623/24, що свідчить про обізнаність адвокатів з обставинами усіх цих справ та спірних правовідносин, що поза сумнівом, істотно спрощує надання правничих послуг.
Аналіз апеляційної скарги, підбір нормативно-правової бази та аналіз судової практики, що визначені пунктами 1, 2 акта приймання-передачі, охоплюються послугою з підготовки відзиву (пункт 3 акта приймання-передачі), отже не підлягають виокремленню.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від        19.01.2022 у справі №910/789/21 та від 18.12.2024 у справі №911/826/23.
Враховуючи викладені обставини, керуючись ч. 5  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн., стосовно якої подано заяву, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є не співмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.
Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2508/24 у розмірі 5000,00 грн. 
При цьому підстав для відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів не вбачає.
                              Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 221, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                                                                                                                         ПОСТАНОВИВ:
1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»   про стягнення витрат на правову допомогу у справі №911/2508/24 в суді апеляційної інстанції задовольнити частково.
2. Стягнути з Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15 м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ 00034051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦПРОМ» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.Оксамитова, буд. 9, код ЄДРПОУ 38183310) 5000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції.
3.У задоволенні решти заяви відмовити.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
5. Матеріали справи №911/2508/24 повернути до Господарського суду Київської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку згідно статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови підписано 18.07.2025.

Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                А.О. Мальченко