КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5856/2025                                            
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            21 травня 2025 року                                                                       м. Київ
                                                                                                                     Справа № 759/23920/24
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року, постановлену у складі судді Ул`яновської О.В.,
  за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №759/23920/24  за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, 
 
встановив:
 
У листопаді 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява від ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 14.11.2024 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/23920/24 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.11.2024 року.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року, відмовлено у прийнятті заяви про скасування судового наказу.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати наказ Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року у справі № 759/23920/24.  
Вказує, що суд необґрунтовано відмовив у прийнятті заяви про скасування судового наказу, оскільки підставами звернення боржника до суду були нововиявлені обставини, які разом з відповідними доказами були проігноровані судом.
Звертає увагу на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір про сплату аліментів на утримання дітей, відповідно до якого заявник сплачував щомісячно суму згідно з умовами цього договору, здійснювались додаткові витрати на дітей, що підтверджується квитанціями. Вважає, що між сторонами є спір про право, а відтак стягувач мала подати до суду позовну заяву.
 
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за її відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення заявника та його представника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у прийнятті заяви, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Тому у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини необхідно відмовити і роз`яснити заявнику його право на звернення до суду із позовом про зменшення розміру стягнення аліментів, або за нововиявленими обставинами.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
14 листопада 2024 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 11.11.2024 року.
Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст. 161 судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; та якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
Згідно з ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відтак,  наказ про стягнення аліментів не підлягає скасуванню за заявою боржника про скасування судового наказу, з підстав, визначених ст. 170 ЦПК України, а може бути переглянутим за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
 
У листопаді 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява від ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 14.11.2024 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/23920/24 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.11.2024 року.
В обґрунтування заяви представник ОСОБА_1 зазначала, що доводи стягувача про видачу судового наказу не відповідають дійсності, оскільки між сторонами у вересні 2023 року був укладений договір про місце проживання дітей, утримання та графіку побачень з ними, а також сплати аліментів. Згідно з договором, ОСОБА_1 на постійній основі сплачує щомісячно аліменти на утримання дітей та їх розвиток у розмірі 30 000 грн. Таким чином, якщо стягувач вважала, що вказаної суми недостатньо, то мала подати до суду позовну заяву, оскільки між сторонами існує спір про право.  Виходячи з того, що особливістю розгляду судом заяви про видачу судового наказу є розгляд справи без судового засідання та повідомлення боржника, дана обставина є нововиявленою в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.
Отже, враховуючи зміст заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції не звернув увагу на наявність у заяві  посилання представника ОСОБА_1 на  нововиявлені обставини в розумінні п.1 п.2 ст.423 ЦПК України ,  та безпосереднього посилання на норму ст. 423 ЦПК України, що  призвело до безпідставної відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 про скасування  судового наказу за нововиявленими обставинами .
Таким чином, оскільки  представник ОСОБА_1 посилалась на наявність нововиявлених обставин при поданні даної заяви ( сторінка  5 абзац 4), то суд першої інстанції мав перевірити заяву на відповідність вимогам статті 426 ЦПК України  та  у разі невідповідності - застосувати положення статті 185 ЦПК України. При цьому  обґрунтованість заявлених підстав для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами  перевіряється при розгляді заяви по суті та не може бути підставою  для відмови у прийнятті заяви. 
Разом з тим, є безпідставними  та не відповідають повноваженням апеляційного суду вимоги апеляційної скарги  про ухвалення судового рішення про скасування судового наказу від 14 листопада 2024 року, оскільки заява ОСОБА_1 не була предметом розгляду суду першої інстанції по суті, а заявнику було відмовлено у прийнятті заяви. 
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у прийнятті заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково. 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 04 серпня 2025 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.