ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року 
м. Київ

справа № 320/8043/24
адміністративне провадження № К/990/14321/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Керівника Полтавської обласної прокуратури на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 (суддя Василенко Г. Ю.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 (колегія суддів: Ганечко О. М., Василенко Я. М., Сорочко Є. О.) у справі № 320/8043/24 за позовом   Заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліон Інвест" про визнання протиправними дій, скасування рішень та визнання недійсним дозволу,
УСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ:
1. У листопаді 2023 року Заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліон Інвест", у якому просив суд:
визнати протиправними дії Державної комісії України по запасах корисних копалин і Державної служби геології та надр України щодо розгляду матеріалів початкової геолого-економічної оцінки перспективних ресурсів вуглеводнів Зв`язівської площі та скасувати рішення засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин, оформлене протоколом від 22.05.2018 № 4396;
визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 31.08.2018 № 300 в частині надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОН ІНВЕСТ» спеціального дозволу на користування надрами;
визнати недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.10.2018 №  4930 (із змінами, внесеними наказом Держгеонадра № 129 від 23.04.2019), виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОН ІНВЕСТ», вид користування - геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка родовища вуглеводнів, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ).
2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 відкрито провадження у справі.
3. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.
13.09.2024 від Керівника Полтавської обласної прокуратури надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій він вказує, що про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням спеціального дозволу на користування надрами для ТОВ «Еліон Інвест» Миргородська окружна прокуратура дізналася лише 26.09.2023, ознайомившись з кримінальним провадженням №  62019100000001655 від 07.11.2019. Тому вважає, що позов поданий у встановлений статтею 122 КАС України строк.
4. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строків звернення до суду. Позовну заяву Заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліон Інвест" про визнання протиправними дій, скасування рішень та визнання недійсним дозволу - залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.
5. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.03.2025 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 залишив без змін.
6. Не погоджуючись з судовими рішеннями, прокурор подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Верховний Суд ухвалою від 09.04.2025 відкрив касаційне провадження.
8. У відзивах на касаційну скаргу Державна комісія України по запасах корисних копалин, Державна служба геології та надр України та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІОН ІНВЕСТ» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
9. У зв`язку з переглядом ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, справа розглядається в порядку письмового провадження.

10. Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  з таких підстав.
ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
11. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, поважних причин його пропуску позивачем не наведено.
Суд першої інстанції зазначив, що у разі розгляду питань щодо порушень інтересів держави, строк на звернення до суду має обчислюватись саме з моменту, коли порушення інтересів держави відбулось, а не з моменту, коли це стало відомо прокурору або окремій посадовій особі.
ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. В касаційній скарзі прокурор зазначає ті ж самі підстави, що і в клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Зазначає, що прокурор не є учасником правовідносин у сфері реєстрації робіт та досліджень, пов`язаних з геологічним вивченням надр, оцінки та затвердження балансових запасів корисних копалин і надання спеціальних дозволів на користування надрами, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід визначати з часу ознайомлення ним з усіма матеріалами та документами кримінального провадження № 62019100000001655 від 07.11.2019, які свідчать про порушення інтересів держави, тобто з 26.09.2023.
Скаржник стверджує, що підстави для вжиття таких заходів повинні встановлюватися прокурором не із загальної обізнаності з наявністю певних фактичних обставин, а з конкретних доказів, які будуть подані суду, зокрема для підтвердження наявності підстав для представництва інтересів держави.
В обґрунтування своєї касаційної скарги посилається на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 09.12.2024 у справі № 420/14551/23, а також викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 та Верховним Судом в постанові від 27.11.2018 у справі №473/2236/17.
IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
14. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
15. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
16. За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
17. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
18. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
19. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
20. Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.
Зокрема, абзацом другим вказаної частини визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
21. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.
22. Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
23. Частиною четвертою статті 123 КАС України визначено, що у разі, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
24. Отже, строк звернення до адміністративного суду - це тривалість часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень розраховується з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
25. Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 17.09.2021 у справі № 420/473/20 та від 05.07.2023 у справі № 380/15396/22, від 13.11.2024 у справі 560/22224/23.
26. Колегія суддів наголошує, що законодавче закріплення строків звернення з позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
27. Своєю чергою, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 826/9772/17.
28. Разом з тим, Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
29. У межах доводів касаційної скарги ключовим питанням щодо строків звернення позивача до суду є визначення, коли прокурор був обізнаний чи повинен був дізнатись про наявність порушень з боку відповідачів під час вчинення спірних дій та прийняття рішення у формі протоколу від 22.05.2018 № 4396, наказу від 31.08.2018 № 300 та видачі дозволу від 23.10.2018 № 4930 та, відповідно, про наявність підстав для звернення до суду з позовом.
30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.10.2018 ТОВ "Еліон Інвест" видано спеціальний дозвіл на користування надрами № 4930.
Спірний наказ Держгеонадр від 31.08.2018 № 300 та спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.10.2018 № 4930, виданий ТОВ "Еліон Інвест", з долученими до нього угодою про умови користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ) від 23.10.2018 №4930 та характеристикою ділянки надр (додаток 1 до Угоди) містяться у відкритому доступі на офіційному сайті Держгеонадр.
31. З цим позовом Заступник керівника Миргородської окружної прокуратури  звернувся до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 14.11.2023, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.
32. Позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду тим, що, на його думку, про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням спеціального дозволу на користування надрами для ТОВ «Еліон Інвест» Миргородська окружна прокуратура дізналася лише 26.09.2023, ознайомившись з кримінальним провадженням № 62019100000001655 від 07.11.2019.
33. У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
34. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
35. Отже, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
36. Водночас чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Та для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
37. Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
38. У справі, що розглядається судами встановлено, що в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №752/166/20, провадження №1-кс/752/4307/21, винесеній в межах кримінального провадження №62019100000001655, зазначено, що першим слідчим відділом з дислокацією у м.  Києві територіального управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №62019100000001655 від 07.11.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України. В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що службові особи Міністерства енергетики та захисту довкілля України, Державної служби геології та надр України (Держгеонадра) та інших державних установ, які здійснюють повноваження у сфері надрокористування, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб та за попередньою змовою із останніми, зловживають своїм службовим становищем та наданими їм повноваженнями, шляхом незаконного сприяння у наданні спеціальних дозволів на розробку та користування надрами ряду підконтрольних їм юридичних осіб, зокрема й ТОВ "Еліон Інвест". Відомості, отримані під час аналізу обставин надання дозволів вищевказаним надрокористувачам, дають підстави вважати, що під час процедури розгляду їх заяв мали місце маніпуляції з даними у тому числі й електронних реєстрів з метою уникнення дотримання встановлених процедур розгляду таких документів та забезпечення прийняття позитивного рішення за їх наслідками. Також під виглядом виправлення технічних помилок у інформаційних системах, службові особи Держгеонадр, діючи в інтересах вищевказаних підконтрольних їм суб`єктів господарювання, внесли незаконні зміни до змісту виданих дозволів надрокористування, які не обґрунтовані поданими такими суб`єктами документами».
Вказана ухвала винесена за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, погодженого прокурором Київської міської прокуратури.
39.  З вказаного, судами попередніх інстанцій зроблено висновок про те, що органам прокуратури було відомо про наявність відкритого кримінального провадження №62019100000001655.
40. Також судами встановлено, що пунктами 1, 2 5 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, введеного у дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування.
41. Офісом Генерального прокурора надіслано на адресу Держгеонадр лист від 01.06.2021 № 12/2-35/Вих/21, в якому зазначено, що Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021 затверджено рішення Ради національної безпеки і оборони України «Щодо стану справ у сфері надрокористування» від 19.03.2021, яким Держгеонадра визначено одним із виконавців передбачених заходів. Водночас, Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами рекомендовано вжити додаткових заходів щодо виявлення і розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування. З урахуванням викладеного Офіс Генерального прокурора просив у строк до 17.06.2021 надати перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які, зокрема, поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.
42. Листом Держгеонадр від 17.06.2021 №9897/01/02-21 за наслідками опрацювання листа Офісу Генерального прокурора повідомлено, що відповідно до наказу Держгеонадр від 25.05.2021 №399 «Про проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у червні-серпні 2021 року» проведення позапланових перевірок заплановано з 01.06.2021. Відповідно, узагальнені звіти про результати проведення позапланових перевірок не готувались. На виконання підпункту 2 пункту 1 рішення РНБО з метою отримання та опрацювання інформації про ймовірні факти незаконного видобування корисних копалин разом із правоохоронними органами, Держгеонадрами направлено лист від 26.04.2021 №6469/01/07-21 до голів Київської та обласних адміністрацій з проханням щодо надання щокварталу відповідної інформації за встановленою формою. Станом на 15.06.2021 отримано інформацію від десяти облдержадміністрацій про 41 факт ймовірного незаконного користування надрами, серед яких за результатами проведеного Держгеонадрами аналізу відомості про встановлені 39 фактів незаконного користування надрами направлені до правоохоронних органів. Додатково надано витребувані Офісом Генерального прокурора переліки, серед яких у переліку суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які, зокрема, поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі ТОВ "Еліон Інвест".
Доказів, які б підтверджували подальше вжиття Офісом Генерального прокурора додаткових заходів щодо виявлення і розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування з моменту отримання означеного листа Держгеонадр від 17.06.2021 №9897/01/02-21 позивачем надано не було.
43. Тобто вказаним листом Держгеонадра повідомило прокуратуру про те, що ТОВ "Еліон Інвест" є суб`єктом господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, яке поза аукціоном отримало спеціальний дозвіл на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.
44. Суди попередніх інстанцій вважали, що володіючи інформацією в  2021 році щодо отримання ТОВ "Еліон Інвест" спеціального дозволу на користування надрами від 23.10.2018 № 4930 без проведення аукціону позивач не був позбавлений можливості подавати відповідні запити до державних органів, зокрема Держгеонадра та Державної комісії України запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваного протоколу, а також звернутися до суду з адміністративним позовом у строк визначений приписами Кодексу адміністративного судочинства України.
45. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що обставини, якими прокурор обґрунтовує пропуск строку звернення до суду, не є поважними.
Таким чином, посилання скаржника на дату отримання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №  62019100000001655 (26.09.2023) не може вважатися поважною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій.
46. Підсумовуючи вищевикладене, заступником керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області не наведені обставини, які унеможливили звернення до суду без порушення передбачених на те строків, а також відсутні обґрунтування, які б вказували на наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру про неможливість прокурора отримати відомості, на підставі яких мало би бути подано позовну заяву у визначені законом терміни.
47. Щодо посилань скаржника на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19 та Верховним Судом у постанові від 27.11.2018 № 473/2236/17, колегія суддів враховує, що у вказаних постановах наведено загальний підхід до визначення поважності пропуску процесуального строку, проте у кожній конкретній справі необхідно враховувати фактичні обставини справи для прийняття законного і обґрунтованого рішення щодо поновлення (або відмови у поновленні) строку на звернення до суду.
48. Стосовно посилання прокурора у додаткових поясненнях на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.12.2024 у справі № 420/14551/23, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за сталою судовою практикою, яка склалась, особливо при вирішенні питань процесуального характеру, у кожній конкретній справі необхідно враховувати фактичні обставини справи для прийняття законного і обґрунтованого рішення щодо поновлення або відмови у поновленні строку на звернення до суду.
У справі № 420/14551/23, на відміну від справи, що переглядається, сторони подали до суду недостатньо доказів на підтвердження того, що прокурор знав або міг знати про відповідні порушення раніше, ніж це було заявлено прокурором, що стало підставою для висновку Верховного Суду про передчасність залишення позову без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до суду.
49. Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.
50. За такого правого регулювання та встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли цілком слушного висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили його звернення до суду у межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації прокурором свого права на звернення до суду з метою представництва інтересів держави у суді.
51. Отже, враховуючи те, що прокурор пропустив встановлений законом строк звернення до суду та будь-яких переконливих обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами скаржником не наведено та не доведено, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для залишення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі частини третьої, четвертої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.
52. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
53. Враховуючи результат касаційного перегляду, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС  України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Керівника Полтавської обласної прокуратури залишити без -задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025  залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                              А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                         Н. В. Коваленко

                                                                                                  А. І. Рибачук