ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/11228/24                                         Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 липня 2025 року                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №232 від 13.08.2024 року його звільнено з військової служби за станом здоров`я в запас та з 13.08.2024 року виключено зі списків особового складу військової частини.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 року № 2588 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, ОСОБА_1 у період з 08.03.2022 року по 07.05.2022 року, з 22.06.2022 року по 05.08.2022 року, з 14.08.2022 року по 25.08.2022 року, з 26.08.2022 року по 30.09.2022 року, з 10.10.2022 року по 13.12.2022 року, з 20.12.2022 року по 30.03.2023 року, з 11.04.2023 року по 05.07.2023 року, з 04.11.2023 року по 20.11.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Чернігівській, Луганській та Донецькій областях.
Згідно довідки військово-лікарської комісії КНП «Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради» від 01.07.2024 року № 2101 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 має наслідки травми правого плечового суглобу тяжкого ступеню та артроскопічної анкерної рефіксації суглобової губи, тенодез СДГБ. Окріплі рубці правого плечового суглобу. Періартрит правого плечового суглобу. Значна привідна контрактура правого плечового суглобу. G56.20 Ішемічна невропатія обох ліктьових нервів на рівні кубітальних каналів у вигляді не різко вираженого парезу лівої кисті, помірного парезу правої кисті з вираженим больовим синдромом. Помірне порушення функцій. Згідно наказу № 370 від 04.07.2007 року за ступенем тяжкості травма «тяжка». Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №437166 позивач є інвалідом ІІІ групи з переоглядом 30.07.2026 року та має 50% ступінь втрати професійної працездатності.
Згідно листа військової частини від 10.09.2024 року, який адресовано начальнику військової частини НОМЕР_1 щодо видачі довідки про обставини травми колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 повідомлено про те, що у період з 25.02.2022 рік по 13.08.2024 рік не зафіксовано звернень від військовослужбовця щодо отримання травм, які могли б бути підставою для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (в редакції на час виникнення правовідносин) (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначено розділом V Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 року № 332, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289.
Пунктами 1-5 розділу V Інструкції №332 визначено, що у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:
- негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;
- оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відео фіксацію;
- опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;
- скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;
- отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Аналіз вищевикладених положень Інструкції № 332 дає суду підстави для висновку, що у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, розслідування проводиться за процедурою, визначеною саме безпосередньо розділами ІІ та V Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 року № 332.
Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції № 332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться в довідці військово-лікарської комісії КНП «Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради» від 01.07.2024 року № 2101 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 має наслідки травми правого плечового суглобу тяжкого ступеню та артроскопічної анкерної рефіксації суглобової губи, тенодез СДГБ. Окріплі рубці правого плечового суглобу. Періартрит правого плечового суглобу. Значна привідна контрактура правого плечового суглобу. G56.20 Ішемічна невропатія обох ліктьових нервів на рівні кубітальних каналів у вигляді нерізко вираженого парезу лівої кисті, помірного парезу правої кисті з вираженим больовим синдромом. Помірне порушення функцій. Згідно наказу № 370 від 04.07.2007 року за ступенем тяжкості травма «тяжка». Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня).
Отже, з  наведеної довідки ВЛК вбачається, що позивач отримав тяжку травму в період проходження військової служби, яка згідно наведеної довідки ВЛК мала місце у червні 2023 року, тобто у період безпосереднього участі позивача у бойових діях.
Як було вірно зауважено судом першої інстанції, доказів проведення службового розслідування отриманої позивачем травми відповідач не надав.
При цьому, суд вважає необґрунтованим твердження, яке викладене в листі військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2024 року стосовно відсутності звернення військовослужбовця, оскільки отримання травми тяжкого ступеню з подальшим лікуванням та відсутністю позивача за місцем проходження служби не могло бути залишено поза увагою командування військової частини НОМЕР_1 . 
З цього твердження суд дійшов висновку що, відповідач знав про отримання позивачем наведеної травми, однак не вжив належних заходів щодо проведення розслідування нещасного випадку, що вказує на допущену бездіяльність.
З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи та чинні положення законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення та проведення розслідування за фактом отримання тяжкої травми позивача; зобов`язання відповідача призначити та провести розслідування за фактом отримання тяжкої травми, з урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні.
Щодо частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відтак, оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду першої інстанції у цій частині не переглядає.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.