Дата документу 11.08.2025 Справа № 337/2258/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/2258/25 Головуючий у І інстанції: Калугіна Г.Б.
Провадження № 22-ц/807/1468/25                                 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
       
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
11 серпня 2025 року м. Запоріжжя 
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого         Полякова О.З.,
суддів:         Кухаря С.В.,
                                                                                                                                               Трофимової Д.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Riot Games Ltd про визнання блокування акаунту незаконним, зобов`язання відновити доступ та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Riot Games Ltd про визнання блокування акаунту незаконним, зобов`язання відновити доступ та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 21 жовтня 2016 року є зареєстрованим користувачем онлайн-платформи, що належить відповідачу - Riot Games Ltd (далі - Платформа), на якій надаються розважальні та ігрові послуги. Акаунт позивача був створений з використанням електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 під ігровим ідентифікатором Risen Ash #MID. Протягом усього періоду користування послугами Платформи позивач виконував умови користувацької угоди та здійснював регулярні платежі на рахунок відповідача з метою придбання ігрових товарів.
20 листопада 2024 року позивач виявив, що акаунт зблоковано без пояснення причин блокування та без можливості оскарження. У зв`язку з цим, звернувся до служби підтримки відповідно до розділу 16.2 «Угоди користування Riot Games» (запит №108182822) з проханням переглянути рішення про автоматичне призупинення дії облікового запису блокування у зв`язку з відсутністю на це підстав.
23 листопада 2024 року статус запиту №108182822 було змінено на «Вирішено» і без надання відповіді закрито для подальших звернень.
З метою з`ясування причин відмови у знятті обмежень з облікового запису, позивачем було надіслано до служби підтримки додаткові запити №108285290 від 23 листопада 2025 року, №108344641 від 25 листопада 2024 року, №108376178 від 26 листопада 2024 року. 
26 листопада 2024 року відповідачем було надіслано повідомлення в якому зазначено, що обліковий запис позивача було заблоковано у зв`язку з порушенням «спортивної поведінки», а саме - ігнорування повідомлення про наявність звернень від інших користувачів Платформи.
06 лютого 2024 року позивач направив звернення на електронну адресу Платформи з проханням надати підтвердження про причини блокування. В порушення пункту 16.4 «Угоди користування Riot Games» платформою не було надано відповідь на звернення протягом 60 днів.
Посилаючись на означені обставини, у зв`язку з неправомірним обмеженням доступу позивача до власного облікового запису на Платформі, моральними стражданнями, викликаними неможливістю використання ігрового профілю, втратою соціальних зв`язків у грі та втратою придбаних цифрових об`єктів, позивач просив суд визнати дії Riot Games Ltd щодо блокування облікового запису ОСОБА_1 під ігровим ідентифікатором Risen Ash #MID - незаконними, зобов`язати відповідача відновити доступ позивача до облікового запису з усіма правами доступу та придбаним контентом, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 292880 грн та судові витрати.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року позов було залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Riot Games Ltd визнано неподаною та повернуто заявнику. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підстави, визначені судом першої інстанції як недоліки позовної заяви, були усунуті позивачем, а саме, подано уточнену позовну заяву, до якої долучено копії перекладу «Умов надання послуг Райот Геймз» та копію перекладу звернення до компанії Riot Games Ltd засвідчені відповідно до вимог статті 79 Закону України «Про нотаріат», а також обґрунтовано можливість прийняття до провадження справи Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав доказів, що на території України відповідач має філію або представництво у Хортицькому районі м. Запоріжжя, не надав перекладу доданих до позовної заяви документів, які викладені іноземною мовою, засвідчених в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат»; не обґрунтував підстав для відшкодування моральної шкоди. 
Крім того, 06 червня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до суду уточнену позовну заяву, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору, копію перекладу «Умов надання послуг Райот Геймз», копію перекладу звернення до компанії Riot Games Ltd засвідчені відповідно до вимог статті 79 Закону України «Про нотаріат» та посилаючись на статтю 27 ЦПК України, прохав розглядати справу за зареєстрованим місцем проживання або перебування фізичної особи, таким чином, вжив заходів щодо усунення недоліків. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на те, що в установлений строк позивач не усунув недоліків, зазначених в ухвалі суду від 15 травня 2025 року, зазначивши, що позивачем надано лише підтвердження щодо сплати судового збору, натомість інші виявлені судом недоліки не усунуті.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).
Отже, відмова у прийнятті до розгляду позовної заяви з формальних підстав матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторонам їхні процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і встановлених обставин. При цьому не зазначення позивачем доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, не є підставою для залишення позову без руху з подальшим поверненням його заявнику, оскільки питання щодо доказів, які можуть бути подані стороною в майбутньому, суд вирішує відповідно до положень статті 83 ЦПК України.
Крім цього, суд першої інстанції не врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2020 року у справі № 922/1359/19, за якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому, на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Також Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 990/114/23 дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу (постанова від 31.08.2023).
Колегія суддів зауважує, що посилання суду на ненадання позивачем підтвердження, що на території України відповідач має філію або представництво у Хортицькому районі м. Запоріжжя; ненадання перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою, засвідчених в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат»; відсутність обґрунтування підстав для відшкодування моральної шкоди не можуть бути підставою для залишення позову без руху з подальшим поверненням його заявнику, оскільки питання щодо достатності, належності та допустимості доказів суд вирішує при розгляді справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі. 
Отже, відмова у прийнятті до розгляду позовної заяви з формальних підстав матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
З огляду на те, що позивач фактично виконав вимоги, зазначені судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, правові підстави, які б перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження в матеріалах справи відсутні.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції фактично надав оцінку доказам, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим, адже відповідно до положень ст. 264 ЦПК України саме під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково повернув позовну заяву позивачеві.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновок суду першої інстанції про повернення заяви є помилковим, таким, що не відповідає процесуальним вимогам та суперечить принципу доступу особи на справедливий суд, тому згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, ухвалу слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ст. 369, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2025 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанціїдля продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 11 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: