ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2025 р.           Справа№ 910/13116/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Барсук  М.А. 

при секретарі:                              Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Сидорчук О.Є., ордер АІ № 1887418 від 26.05.2025;
від відповідача: Подольський А.А., дов. № 266-Д від 30.12.2024,
розглянувши матеріали апеляційних скарг державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 29.01.2025 та на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2025 у справі № 910/13116/24 (суддя - Гулевець О.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Бі Ес Джі"
до державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 5 921 988,27 грн,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Солар Бі Ес Джі" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець" / Гарантований покупець) про стягнення 5 921 988,27 грн, з яких: 5 320 493,11 грн боргу, 204 169,55 грн 3 % річних та 397 325,61 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1551/01/20 від 30.06.2020 у частині своєчасної та повної оплати вартості відпущеної позивачем електроенергії.
Рішенням господарського суду міста Києва від 29.01.2025 закрито провадження в частині стягнення 405 986,00 грн боргу. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Солар Бі Ес Джі" 4 914 507,11 грн боргу, 204 169,55 грн 3 % річних, 397 325,61 грн інфляційних втрат та 66 192,03 грн судового збору за подання позову.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 4 914 507,11 грн, враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем на суму 405 986,00 грн під час розгляду справи, провадження щодо якої закрито за відсутності предмета спору, а у зв`язку з простроченням строку виконання грошового зобов`язання задоволено вимоги щодо стягнення з відповідача 204 169,55 грн 3 % річних та 397 325,61 грн інфляційних втрат, які були вірно розраховані позивачем.
Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 25.02.2025 заяву ТОВ "Солар Бі Ес Джі" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Солар Бі Ес Джі"    60 000,00 грн витрат на правову допомогу.
З урахуванням критерію реальності та розумності, враховуючи фактичні обсяги наданих позивачу послуг правничої допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню у заявленому розмірі.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ДП "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просило їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та в задоволенні заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги алгоритм розрахунків у спірних правовідносинах, враховуючи, що обов`язок Гарантованого покупця оплатити повну вартість електричної енергії обумовлений повною оплатою приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго"), як оператором системи передачі (далі - ОСП), послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел перед Гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді, а оскільки ПрАТ НЕК "Укренерго" не оплатило послугу в повному обсязі, тому зобов`язання відповідача з оплати вартості відпущеної електричної енергії за зеленим тарифом перед позивачем є таким, що не настало. Апелянт також посилався на наявність у нього права на зменшення рівня розрахунків з позивачем, у зв`язку з наявною заборгованістю останнього за послугу з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця в сумі 46 461,94 грн. Окрім зазначеного скаржник стверджував про наявність правових підстав для зменшення заявлених позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, нарахувань.
Щодо покладення на відповідача судом першої інстанції 60 000,00 грн витрат позивача на правничу допомогу апелянт зазначав, що розмір таких витрат є необґрунтованим та неспівмірним із значенням справи, і при цьому позивачем було порушено порядок подання доказів на доведення цих витрат.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою поданою на судове рішення та призначено розгляд справи на 06.05.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 об`єднано апеляційні скарги в одне апеляційне провадження.
01.04.2025 до апеляційного суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційні скарги.
06.05.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням колегії суддів у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 розгляд апеляційний скарг призначено на 27.05.2025.
В судовому засіданні, яке відбулось 27.05.2025, позивач заперечував доводи апеляційних скарг та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та додаткового рішення. Відповідач просив задовольнити апеляційні скарги, скасувати оскаржуване рішення та додаткове рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та в задоволенні заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу. 
Заслухавши пояснення представників, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2020 між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "Солар Бі Ес Джі" (далі - продавець за "зеленим" тарифом) укладено договір № 1551/01/20 (далі - договір; а.с. 32-35 том 1), відповідно до умов якого продавець за "зеленим" тарифом зобов`язався продавати, а Гарантований покупець зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, вироблених з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП /
Регулятор) № 641 від 26.04.2019  (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП № 2804 від 13.12.2019.
Відповідно до пункту 2.1 договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з  Законами України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП № 307 від 14.03.2018, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
Пунктом 2.2 договору визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за "зеленим" тарифом в балансуючій групі Гарантованого покупця.
Відповідно до пункту 2.3 договору продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Умовами пунктів 2.4, 2.5 договору погоджено, що продавець за "зеленим" тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, а у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом", за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами (пункт 3.1 договору).
Відповідно до пункту 3.2 договору розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. 
Оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами (пункт 3.3 договору, в редакції додаткової угоди № 1075/01/21 від 05.03.2021; а.с. 44 том 1). 
У пункті 4.5 договору встановлено, що Гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.
У пункті 7.4 договору сторони погодили, що якщо продавець за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив "зелений" тариф і продавець за "зеленим" тарифом має укладений з ОСП договір про врегулювання небалансів, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01.01.2030).
На виконання умов договору у жовтні 2021 року та у період з лютого 2022 року по серпень 2022 року позивач    поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 7 195 041,82 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії: 
- за жовтень 2021 року від 31.10.2021 на суму 608 258,50 грн (а.с. 71 том 1); 
- за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 343 445,88 грн (а.с. 50 том 1); 
- за березень 2022 року від 31.03.2022 на суму 735 677,06 грн (а.с.52 том 1);    
- за квітень 2022 року від 30.04.2022 на суму 760 458,61 грн (а.с. 56 том 1); 
- за травень 2022 року від 31.05.2022 на суму 1 206 216,59 грн (а.с. 60 том 1); 
- за червень 2022 року від 30.06.2022 на суму 1 010 071,81 грн (а.с.64 том 1); 
- за липень 2022 року від 31.07.2022 на суму 320 447,82 грн (а.с. 66 том 1);    
- за серпень 2022 року від 31.08.2022 на суму 979 497,39 грн (а.с. 68 том 1), 
а також підписаними між сторонами актами коригування до актів купівлі-продажу електроенергії: 
- за червень 2022 року від 20.03.2023 на суму 295 516,13 грн (а.с. 53 том 1); 
- за липень 2022 року від 22.03.2023 на суму 920 877,02 грн (а.с. 54 том 1);
- за липень 2022 року від 16.05.2024 на суму 8 146,65 грн (а.с. 62 том 1);
- за серпень 2022 року від 17.05.2024 на суму 6 428,36 грн (а.с. 63 том 1).
За період з вересня 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року та з вересня 2023 року по жовтень 2023 року  позивач поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 9 686 762,52 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії: 
- за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 656 860,34 грн (а.с. 69 том 1); 
- за жовтень 2022 року від 31.10.2022 на суму 607 086,44 грн (а.с. 72 том 1); 
- за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 225 269,23 грн (а.с. 74 том 1); 
- за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 154 094,42 грн (а.с. 75 том 1); 
- за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 375 086,23 грн (а.с. 51 том 1); 
- за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 722 647,00 грн (а.с. 55 том 1); 
- за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 732 804,19 грн (а.с. 58 том 1); 
- за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 1 356 890,44 грн (а.с. 61 том 1); 
- за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 1 512 714,85 грн (а.с.65 том 1); 
- за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 1 535 235,61 грн (а.с. 67 том 1); 
- за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 1 160 223,46 грн (а.с.70том 1); 
- за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 643 544,53 грн (а.с. 73 том 1), 
а також підписаними між сторонами актами коригування до актів купівлі-продажу електроенергії: 
- за вересень 2022 року від 20.04.2023 на суму - 5,14 грн (а.с. 57 том 1); 
- за вересень 2022 року від 30.04.2024 на суму 4 310,92 грн (а.с. 59 том 1).
Згідно долучених до матеріалів справи платіжних документів відповідачем частково оплачено поставлену позивачем електричну енергію за вказаними актами (а.с. 76-191 том 1).
Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.03.2024 (а.с. 31 том 1) між сторонами проведено зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, у зв`язку з чим зобов`язання з оплати заборгованості за договором припинено в частині 967 984,75 грн (період з березня 2022 року по серпень 2022 року) за рахунок послуг з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця відповідно до договору № 1551/01/20 від 30.06.2020.
Позивач зазначав, що загальна заборгованість відповідача за куплену електричну енергію у спірний період становить 5 320 493,11 грн боргу, а з огляду на прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем також нараховані до стягнення 397 325,61 грн інфляційних втрат за загальний період з квітня 2023 року по вересень 2024 року та 204 169,55 грн 3 % річних за загальний період з 21.03.2023 по 21.10.2024.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем сплачено позивачу 405 986,00 грн боргу згідно із платіжними інструкціями:
- № 409 736 від 23.10.2024 на суму 96 258,88 грн (а.с. 218 том 1); 
- № 411 377 від 25.10.2024 на суму 10 851,47 грн (а.с. 219 том 1); 
- № 415 706 від 30.10.2024 на суму 29 929,07 грн (а.с. 220 том 1);
- № 420 050 від 14.11.2024 на суму 32 563,49 грн (а.с. 20 том 2);
- №    438 237 від 31.12.2024 на суму 3 597,77 грн (а.с. 20 зворот том 2);
- № 435 575 від 26.12.2024 на суму 4 668,00 грн (а.с. 21 том 2);
- № 440 724 від 31.12.2024 на суму 14 4574,15 грн (а.с. 21 зворот том 2);
- № 436 384 від 26.12.2024 на суму 83 543,17 грн (а.с. 22 том 2),
у зв`язку з чим судом першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрито провадження в частині стягнення 405 986,00 грн боргу.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 4 914 507,11 грн, враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем на суму 405 986,00 грн під час розгляду справи, провадження щодо якої закрито за відсутності предмета спору, а у зв`язку з простроченням строку виконання грошового зобов`язання задоволено вимоги щодо стягнення з відповідача 204 169,55 грн 3 % річних та 397 325,61 грн інфляційних втрат, які були вірно розраховані позивачем.
Колегія суддів погоджується з такими висновками враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України    визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу (далі - ГК) України  встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Відповідно до п. 1.3 Порядку виробник за "зеленим" тарифом - суб`єкт господарювання, що здійснює виробництво електричної енергії із використанням альтернативних джерел енергії та продаж електричної енергії Гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом відповідно до укладеного між ними договору.
У відповідності до ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" Гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи Гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії"    купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та Гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між Гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії "зеленого" тарифу.
Матеріали справи містять акти купівлі-продажу електроенергії, а також акти коригування, підписані сторонами, що свідчить про виконання позивачем своїх обов`язків за договором із продажу електричної енергії відповідачу, однак відповідач здійснив часткову оплату отриманої електроенергії за спірні періоди, що ним не заперечується.
За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Згідно з п. 10.1 Порядку (в редакції, чинні станом на час виникнення правовідносин) до 15 числа (включно) розрахункового місяця Гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед Гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця Гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед Гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
Пунктом 10.4 Порядку (в редакції, чинній станом на час виникнення правовідносин) передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, Гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.  
Відповідно до  п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024)  гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію  протягом 5-ти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора    щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.  При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 ГК України.
За нормами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Постановою НКРЕКП № 1117 від 09.09.2022 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні-травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року.
Постановою НКРЕКП № 1190 від 20.09.2022 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" за липень 2022 року.
Постановою НКРЕКП № 473 від 14.03.2023 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" за серпень 2022 року.
Постановою НКРЕКП № 858  від 30.04.2024 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні, лютому та липні - вересні 2023.
Постановою НКРЕКП № 896 від 08.05.2024 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року, у листопаді та грудні 2023 року.
Постановою НКРЕКП № 946 від 15.05.2024 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у вересні-листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року.
Оскільки постанови НКРЕКП № 858, № 896, № 946 затверджені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену в лютому 2023, липні-вересні 2023, грудні 2022, березні червні 2023, листопаді-грудні 2023, вересні листопаді 2022, жовтні 2023 мали здійснюватись у строки, встановлені п. 11.4 Порядку № 641 (в редакції з 26.01.2024).  
Отже відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок відпущеної електричної енергії у строк: у жовтні 2021 та у лютому 2022 - червні 2022 року у строк по 14.09.2022 (включно); у липні 2022 року - у строк до 23.09.2022 (включно); у серпні 2022 року у строк до 17.03.2023 (включно); у вересні -листопаді 2022 року, жовтні 2023 у строк до 22.05.2024 (включно); у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року у строк до 16.05.2024 (включно); у лютому 2023, у липні - вересні 2023 року у строк до 07.05.2024 (включно).
Із наведеного вбачається, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання із оплати відпущеної позивачем електроенергії, у зв`язку з чим у нього за договором несплаченою залишається заборгованість у розмірі 4  914 507,11 грн, яку відповідачем документально не спростовано, тож вимоги позивача щодо стягнення цієї заборгованості є обґрунтованими. 
Враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем на суму 405 986,00 грн під час розгляду справи,  судом першої інстанції, відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, вірно закрито провадження у справі в цій частині вимог за відсутності предмета спору.
Посилання скаржника на наявність у нього права на зменшення рівня розрахунків з позивачем, у зв`язку з наявною заборгованістю останнього перед відповідачем у розмірі 46 461,94 грн, згідно акту приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця за вересень 2022 року до договору № 1551/01/20 від 30.06.2020 (а.с. 224 том 1) апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем таке право не було реалізовано, зокрема, шляхом укладення відповідного правочину, в результаті якого відбулося б зарахування зустрічних однорідних вимог й у позивача були б відсутні позовні вимоги у відповідній частині (як було сторонами здійснено за актом зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 11.03.2024; а.с. 31).
Щодо тверджень апелянта про недоотримання від ПрАТ "НЕК"Укренерго" коштів, в результаті чого він не може виконати свої зобов`язання, зокрема, перед позивачем, слід зазначити наступне.        
З огляду на ч. 1    ст. 96 ЦК України    юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до    ст. 193 ГК України    одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами. Ні договір, ні Порядок не містять умов та правил, які би визначали стан виконання Гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання ПрАТ НЕК "Укренерго" обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. При цьому, умова про те, що для здійснення остаточного місячного платежу враховується сума коштів, отриманих Гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, не пов`язує настання строку виконання    Гарантованим покупцем зобов`язання з оплати електричної енергії з надходженням коштів від ОСП.
Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято апеляційним судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника без підтвердження цього належними доказами, яких відповідачем надано не було, не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом".
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що накази Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 та № 206 від 15.06.2022  закріплюють забезпечення виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з альтернативних джерел, мінімальною оплатою, встановленою Міністерством енергетики України, вартості переданої електричної енергії, однак не звільняють відповідача від обов`язку повного розрахунку та не змінюють терміни виникнення грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з п. 10.4 Порядку. Більш того, станом на дату настання строку оплати за заявлений період наказ Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" втратив чинність.
У постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини 8  статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206. Згідно з цими висновками, положення наказу №206 не змінюють і не припиняють обов`язок ДП "Гарантований покупець"    здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641. Отже, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування положень частини 8  статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22, з урахуванням уточнення такого змісту: накази № 140 та № 206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань Гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641; накази не звільняють ДП "Гарантований покупець" від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для Гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору.
Позивачем, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, було заявлено до стягнення з останнього 397 325,61 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з квітня 2023 року по вересень 2024 року та 204 169,55 грн 3 % річних за загальний період з 21.03.2023 по 21.10.2024.
Згідно зі частиною 2  статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.    
Перевіривши розрахунок апеляційним судом встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 204 169,55 грн 3 % річних та 397 325,61 грн інфляційних втрат за квітня 2023 року - вересень 2024 року  правомірно задоволені судом першої інстанції. 
Відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено про  зменшення розміру  3 % річних на 99 % (а.с. 215-216 том 1), а в апеляційній скарзі апелянт стверджував про наявність правових підстав для зменшення заявлених позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахувань.
Такі доводи скаржника підлягають відхиленню, оскільки у даній справі розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у  ч. 2 ст. 625 ЦК України, тож застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2  ст. 625 ЦК України  здійснено з урахуванням 3 % річних, що відповідає чинному законодавству України, а тому відсутні правові підстави для зменшення розміру 3 % річних. Також слід зазначити, що 3 % річні та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, в розумінні    ст. 549 ЦК України  та ч. 1  ст. 230 ГК України, що зумовлює відсутність правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання / зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат.
Щодо оскарження відповідачем додаткового рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2025, яким задоволено заяву ТОВ "Солар Бі Ес Джі" про ухвалення додаткового рішення та стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "Солар Бі Ес Джі"  60 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Згідно із ч.ч. 1, 3  ст. 123 ГПК України  судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема,  витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1  ст. 124 ГПК України).
У позові позивачем зазначено, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку понесе позивач у справі, становить 60 000,00 грн, детальний розрахунок та докази понесення витрат на правову допомогу позивачем буде надано відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України (а.с. 12 зворот том 1).
Приписами ч. 7 ст. 129 ГПК України унормовано, що якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Частиною 8 статті 129 ГПК України  визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
03.02.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
На доведення понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до заяви надано (а.с. 49-57 том 2):
- договір про надання правничої допомоги від 17.10.2024, укладений між адвокатом Савченко О.В. та позивачем, за умовами якого адвокат зобов`язався відповідно до завдання клієнта надати правничу допомогу клієнту, а клієнт зобов`язався прийняти та оплатити надану правничу допомогу;
- завдання № 1 до договору про надання правничої допомоги від 17.0.2024;
- акт приймання-передачі правничої допомоги № 1 від 30.01.2025 щодо надання наступних послуг: підготовка позовної заяви та подання її суду - 30 000,00 грн (8 год.); підготовка відповіді на відзив - 18 750,00 грн (5 год.); участь у судових засіданнях по розгляду справи - 11 250,00 грн (3 год.);
- платіжна інструкція № 1051 від 21.10.2024 на суму 60 000,00 грн;
- ордер серії AI № 1727825 від 22.10.2024.
Отже заява про ухвалення додаткового рішення разом з відповідними доказами подана позивачем протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду, тобто у встановлений процесуальний строк, а отже, усупереч твердженням апелянта, позивачем не було порушено порядок подання доказів на доведення заявлених витрат на правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. 
Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц).
Відповідач заперечував (а.с. 80-81 том 2) заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу та зазначав, що вони не відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. 
Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Відповідачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги, їх необхідності тощо.
Так, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, виходячи зі змісту наданих адвокатом послуг, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги обсяг наданих послуг, обґрунтованість підготовлених та поданих суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в сумі 60 000,00 грн.
Відтак колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційних скаргах,  не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення та додаткове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення  господарського суду міста Києва від 29.01.2025 та на додаткове рішення  господарського суду міста Києва від 25.02.2025 у справі  № 910/13116/24 залишити без задоволення. 
Рішення  господарського суду міста Києва від 29.01.2025 та додаткове рішення  господарського суду міста Києва від 25.02.2025 у справі  № 910/13116/24 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/13116/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.06.2025.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Барсук