ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 р. 	Справа № 520/19131/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 (ухвалене  суддею Бідонько А.В.)  по справі № 520/19131/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася  до   суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначені та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги за вислугу років, відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги за вислугу років, відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2025  позов задоволено у повному обсязі.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2025    та прийняти  нове рішення, яким у  задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що   позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
04.04.2024  позивачка звернулася до відповідача з заявою, в якій просила надати роз`яснення стосовно невиплати їй грошової допомоги у розмірі  десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування”.          
За результатами розгляду вищезазначеної заяви, листом № 2000-0308-8/63219 від 16.04.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності 2 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок — 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1191) передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров?я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909. Вказано, що відповідно до наданих документів, до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" -"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховано період роботи з 01.09.1982 по 24.08.2001, з 16.10.2020 по 31.12.2023, який складає 22 роки 2 місяці 10 днів.            
Позивачка не погодилася з вищезазначеною відмовою відповідача та звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, оскільки позивачка в спірний період працювала на посаді, яка віднесена до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, відтак позивач має страховий стаж не менше 30 років, що дає підстави для застосування до п. 7-1 розд. XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. “е” ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (в подальшому - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.
Згідно із п. 7-1 розд. XV Прикінцеві положення      Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (в подальшому - Порядок № 1191).
Згідно із п. 1 Порядку № 1191,   умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим      постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно із п. 6 Порядку № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.
Відповідно до п. 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції вважає, що   право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2020 по справі №175/4086/16-а, від 28.04.2020 по справі №678/941/17, від 12.03.2019 по справі №127/9277/17.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений  постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 .
Судом встановлено, що посади викладача   передбачена “Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років”, що затверджений  постановою Кабінету Міністрів України  від 04.11.1993 № 909.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах - учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя - реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач - дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі також - Порядок № 637).
У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до   листа відповідач,   періоди роботи   з 01.03.2001 по 24.08.2001 на посаді директора і вчителя російської мови;  з 03.09.2001 по 31.10.2005 на посаді методиста методичного кабінету відділу освіти; - з 01.11.2005 по 15.10.2020 на посаді заступника начальника відділу освіти райдержадміністрації не зараховані до спеціального стажу позивачки, який дає право на отримання грошової допомоги за вислугу років, відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".  
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до  довідки Нововодолазького ліцею № Нововодолазької селищної ради Харківської області, Просяніського ліцею Нововодолазької селищної ради Харківської області та записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивачка за період з 25.08.2001   по 15.10.2020   займала посади у комунальних закладах освіти, на умовах сумісництва, а саме:
- 03.09.2001 - призначено на посаду методиста методичного кабінету відділу освіти Нововодолазької районної державної адміністрації в порядку переведення із загальноосвітньої школи № 2 смт. Нова Водолага і залишена вчителем російської мови і зарубіжної літератури цієї школи за сумісництвом - наказ № 231-К від 03.09.2001 року; 
- 31.10.2005 року звільнена з посади методиста методичного кабінету відділу освіти Нововодолазької районної державної адміністрації за власним бажанням у зв?язку із призначенням на іншу посаду за конкурсом - ст. 38 КЗпП України - наказ № 338 - к від 31.10.2005 року (стаж роботи 4 роки, 1 місяць, 29 днів);                                                  
- з 01.09.2003 по 31.05.2004 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі І-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 2 години на тиждень (наказ від 29.08.2003 року № 221 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2003/2004 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2004 по 31.05.2005 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів №3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 2 години на тиждень (наказ від 27.08.2004 № 238 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2004/2005 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2005 по 31.05.2006 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 9 години на тиждень (наказ від 25.08.2005 № 215 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2005/2006 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- 01.09.2006 по 31.05.2007 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 28.08.2006 № 208 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2006/2007 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 03.09.2007 по 30.05.2008 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 10 години на тиждень (наказ від 29.08.2007 № 263 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2007/2008 навчальний рік”) (стаж роботи 8 місяців, 28 днів);
- з 01.09.2008 по 29.05.2009 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі -III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 10,5 години на тиждень (наказ від 29.08.2008 № 247 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2008/2009 навчальний рік”) (стаж роботи 8 місяців, 28 днів);
- з 01.09.2009 по 31.05.2010 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 14,5 години на тиждень (наказ від 29.08.2009 № 238 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2009/2010 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2010 по 31.05.2011 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі І-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 27.08.2010 № 235 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2010/2011 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2011 по 31.05.2012 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 31.08.2011 № 279 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2011/2012 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 03.09.2012 по 31.05.2013 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 22.08.2012 № 326 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2012/2013 навчальний рік”) (стаж роботи 8 місяців, 29 днів);
- з 02.09.2013 по 30.05.2014 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 30.08.2013 № 539 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2013/2014 навчальний рік”) (стаж роботи 8 місяців, 29 днів);
- з 01.09.2014 по 29.05.2015 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12,5 години на тиждень (наказ від 29.08.2014 № 315 “Про тарифікацію вчителів, призначення класних керівників на 2014/2015 навчальний рік”) (стаж роботи 8 місяців, 29 днів);
- з 01.09.2015 по 31.05.2016 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 25.08.2015 року № 255 “Про тарифікацію вчителів на 2015/2016 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2016 по 31.05.2017 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 25.08.2016 № 371 “Про тарифікацію вчителів на 2016/2017 навчальний рік”) (стаж роботи 1 рік, 0 місяців, 1 день);
- з 01.09.2017 по 31.05.2018 працювала за сумісництвом учителем російської мови та літератури у середній загальноосвітній школі -III ступенів № 3 смт. Нова Водолага та мала педагогічне навантаження 12 години на тиждень (наказ від 28.08.2017 № 400 “Про розподіл педагогічного навантаження вчителів на 2016/2017 навчальний рік”) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);                                                            
- з 03.09.2018 по 24.05.2019 працювала за сумісництвом учителем російської мови та зарубіжної літератури у Просянському ліцеї Нововодолазької районної ради Харківської області з педагогічним навантаження 12 годин на тиждень (наказ № 32-K від 03.09.2018 року та наказ № 12-к від 20.05.2019 року) (стаж роботи 8 місяців, 29 днів) (стаж роботи 8 місяців, 29 днів);
- з 02.09.2019 по 31.05.2020 працювала за сумісництвом учителем російської мови та зарубіжної літератури у Просянському ліцеї Нововодолазької районної ради Харківської області з педагогічним навантаження 12 годин на тиждень (наказ № 30-K від 02.09.2019 року та наказ № 12-к від 29.05.2020 року) (стаж роботи 9 місяців, 0 днів);
- з 01.09.2020 по 31.05.2021 працювала за сумісництвом учителем російської мови та зарубіжної літератури у Просянському ліцеї Нововодолазької районної ради Харківської області з педагогічним навантаження 14 годин на тиждень (наказ № 18-K від 28.08.2020 року та наказ № 24-к від 20.05.2021) стаж роботи 9 місяців, 0 днів).          
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач працювала на посаді вчителя, а тому такий стаж підлягає врахуванню в календарному обчисленні до страхового стажу позивача, як період роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується відповідними довідками (а.с. 10-19).
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що    позивачка, маючи стаж працівника освіти понад 30 років, а саме: 39 років 3 місяців 29 днів  має право на отримання спірної грошової допомоги, у зв`язку з чим дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування до страхового стажу позивачки період її роботи з   25.08.2001  по 15.10.2020   в календарному обчисленні, як стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та дії щодо відмови позивачу у виплаті вказаної грошової допомоги, є протиправними.          
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що   позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та  підлягають задоволення, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням     вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до     ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а     рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням     норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст.          243,          308,          311,          316,          322,          325,          326,          328,          329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 по справі № 520/19131/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич