ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 285/6397/23
провадження № 61-14248св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Ситнік О. М.
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко О. О., Фаловської І. М.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  заступника керівника Житомирської обласної прокуратури - Гребенюк Роксолани Володимирівни на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року в складі судді Помогаєва А. В. та постанову Житомирського апеляційного суду                               від 19 вересня 2024 року в складі колегії суддів Трояновської Г. С.,                          Павицької Т. М., Коломієць О. С. 
у справі за позовом керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирський області до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство «Галекс-Агро», про припинення права власності на земельні ділянки та
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2023 року керівник Звягельської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити право власності ОСОБА_1 на: земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0195, площею 1,7426 га, яка знаходиться на території Колодянської сільської ради, Новоград-Волинського району Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району Житомирської області); на земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0462, площею 0,6388 га, яка знаходиться на території Колодянської сільської ради, Новоград-Волинського району Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району, Житомирської області) із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом їх примусового відчуження у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач як громадянин рф відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17 вересня                 2020 року № № 336, 335 набув право власності на вищезазначені земельні ділянки. Цього ж дня він зареєстрував їх у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Його матір - ОСОБА_2 за життя передала вказані земельні ділянки в оренду Приватного підприємства (далі - ПП) «Галекс-Агро».
Позивач, керуючись статтею 145 Земельного кодексу (далі - ЗК) України просив задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач є іноземцем та не відчужив протягом року земельні ділянки, які він успадкував та які належать до земель сільськогосподарського призначення.
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної інстанцій та Верховного Суду 
 
04 червня 2024 року заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області позов задоволено частково.
Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0195, площею 1,7426 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Колодянської сільської ради, Новоград-Волинського району Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації у порядку, визначеному частиною четвертою статті 145 ЗК України.
Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0462, площею 0,6388 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Колодянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації в порядку, визначеному частиною четвертою статті 145 ЗК України.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині примусового відчуження вищезазначених земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
19 вересня 2024 року постановою Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишено без задоволення.
Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_1 протягом року з часу набуття ним права власності на спірну земельну ділянку не відчужив її, тому право власності на таке майно слід припинити примусово шляхом конфіскації та подальшого продажу на земельних торгах, з поверненням власнику виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, що буде відповідати вимогам частини четвертої статті 145 ЗК України. Вимога позивача про перехід спірної земельної ділянки у власність держави є передчасною до завершення процедури торгів, що передбачена вищенаведеним порядком.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
22 жовтня 2024 року заступник керівника Житомирської обласної прокуратури - Гребенюк Р. В. надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області                       від 04 червня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду                          від 19 вересня 2024 року, в якій просить їх в частині відмови в задоволенні позову скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, доповнивши абзаци другий та третій резолютивної частини після слів «шляхом її конфіскації» словосполученням «у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області».
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, тому майно підлягає конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. У цій частині позову суд відмовив безпідставно.
Відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої, пункту «ґ» частини п`ятої статті 84, частин другої, четвертої статті 145 ЗК України. У справі необхідним є формування висновку щодо набуття державою в особі уповноваженого органу - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області права власності на конфісковану земельну ділянку, яка в подальшому підлягає продажу з торгів.
Позиція інших учасників справи
Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в поясненнях до касаційної скарги просить її задовольнити, посилаючись на те, що держава набуває права власності на землю, зокрема, у разі конфіскації. Поновити порушені права держави у такому випадку можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень щодо конфіскованої земельної ділянки у вигляді припинення права власності відповідача з одночасним визнанням цього права держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на підставі рішення суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 1824082400:01:000:0195, площею 1,7426 га, та 1824082400:01:000:0462, площею 0,6388 га, що знаходяться на території Колодянської сільської ради Новоград- Волинського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 2020 року № № 336, 335.
Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 20 квітня 2023 року за № 329757899 та № 329758514 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначені вище земельні ділянки 17 вересня 2020 року.
ОСОБА_1 є громадянином рф.
Земельними ділянками користується ПП «Галекс-Агро» згідно з договорами оренди від 29 січня 2016 року та від ЗО квітня 2014 року № 661.
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктом З частини другої статті 389 ЦПК України.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, пояснення та виснував, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Частиною першою статті 13 Конституцію України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
Правовий статус та порядок використання земель, зокрема, сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.'
Частиною п`ятою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
За змістом частини четвертої статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строку випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки (пункт «в» частини першої статті 143 ЗК України).
Згідно з частинами першою-четвертою статті 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Норма частини п`ятої статті 41 Конституції України передбачає, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суду; з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За наслідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу цієї земельної ділянки на земельних торгах.
Такий правовий висновок сформульований в постановах Верховного Суду                      від 12 березня 2025 року в справі № 568/823/23, від 12 лютого 2025 року в справі № 683/22/23 та від 07 травня 2025 рокув справі № 686/196/23, що спростовує доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду про застосування частини другої, пункту «ґ» частини п`ятої статті 84, частин другої, четвертої статті 145 ЗК України.
Однак суди в цій справі розглянули позов не в повній відповідності з такими висновками.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, урахувавши вимоги вказаних норм права, зробив висновок, що ОСОБА_1 як громадянин іноземної держави набув на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення та не відчужив їх протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, у зв`язку із чим право власності на спірні земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації за рішенням суду на користь держави, а сама земельна ділянка - продажу на земельних торгах.
Проте суди відмовили в позові в частині примусового відчуження вищезазначених земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, пославшись на те, що така вимога прокурора суперечить змісту обґрунтувань позову та вказує, що держава одразу набуває право власності на спірні земельні ділянки, це ставить під сумнів реалізацію вимог закону щодо продажу земельних ділянок на земельних торгах та виплату ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, її колишньому власнику.
Із такими висновками, що суперечать постановам Верховного Суду                                 від 12 березня 2025 року в справі № 568/823/23 та від 12 лютого 2025 року в справі № 683/22/23, погодитися не можна.
Відповідно до статті 135 ЗК України порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються, зокрема, продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення всіх форм власності. Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної (суборендної) плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів.
Організатором земельних торгів є: у разі продажу земельної ділянки - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі укладення договору оренди земельної ділянки - особа, яка відповідно до закону може виступати орендодавцем такої земельної ділянки; у разі укладення договору суборенди земельної ділянки - орендар земельної ділянки; у разі укладення договору суперфіцію або емфітевзису -власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, або особа, якій належить право емфітевзису, суперфіцію; у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», - державний, приватний виконавець.
Для проведення земельних торгів організатор земельних торгів укладає з оператором електронного майданчика, підключеного до електронної торгової системи, договір про організацію та проведення земельних торгів.
Згідно зі статтею 137 ЗК України протокол про результати земельних торгів та договір за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі- продажу земельної ділянки) підписуються організатором та переможцем торгів шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Договір за результатами проведення земельних торгів укладається між організатором та переможцем земельних торгів протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати земельних торгів.
Відповідно до пункту 2 Порядку реалізації пілотного проекту з проведення електронних земельних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року № 688, організатор електронних земельних торгів - територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує здійснення повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності і уклав з виконавцем електронних земельних торгів договір про проведення електронних земельних торгів.
Отже, організатором земельних торгів щодо продажу конфіскованої відповідно до статті 145 ЗК України земельної ділянки сільськогосподарського призначення є територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує підготовку лотів до проведення земельних торгів та є стороною укладеного за результатами електронних земельних торгів договору.
Конфіскація земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області є необхідною передумовою їх продажу на земельних торгах, що суди не врахували, виснувавши про те, що задоволення наведеної вимоги ставить під сумнів реалізацію вимог закону щодо продажу земельних ділянок на земельних торгах  та виплату ціни проданої земельної ділянки.
Тому право власності ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки припиняється шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах, як зазначено в постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі                            № 568/823/23 та від 12 лютого 2025 року в справі № 683/22/23.
У цій частині оскаржувані судові рішення підлягають зміні із задоволенням позову прокурора в повному обсязі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Верховний Суд касаційну скаргу задовольняє частково, змінює мотивувальну й резолютивну частини заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року щодо відмовлених позовних вимог, доповнює їх висновком про задоволення позовної вимоги щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах.
Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги Житомирська обласна прокуратура сплатила                       4 026,00 грн, які не були відшкодовані з огляду на відхилення апеляційної скарги, а за подання касаційної скарги Житомирська обласна прокуратура сплатила                       5 368,00 грн, тому зазначені судові витрати у загальній сумі 9 394,00 грн підлягають стягненню із ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури - Гребенюк Роксолани Володимирівни задовольнити частково.
Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року змінити.
Мотивувальні частини заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року щодо відмовлених позовних вимог викласти в редакції цієї постанови.
Доповнити резолютивну частину заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 червня 2024 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду                                     від 19 вересня 2024 року, висновком про задоволення позовної вимоги щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах, виклавши резолютивну частину рішення щодо цих вимог у такій редакції:
«Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0195, площею 1,7426 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Колодянської сільської ради, Новоград-Волинського району Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах.
Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824082400:01:000:0462, площею 0,6388 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Колодянської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області (тепер - Ярунська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмірі                  9 394 (дев`ять тисяч триста дев`яносто чотири) гривні.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                                      А. І. Грушицький
                                                                                                                 В. М. Ігнатенко
                                                                                                                 С. О. Карпенко
                                                                                                                      І. М. Фаловська