УХВАЛА
 
14 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 757/30568/21
провадження № 61-8637ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року ОСОБА_1  звернулася до суду з зазначеним вище позовом.
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1  кошти за договором банківського вкладу від 05 вересня 2013 року № SAMDNWFD0070002890100, а саме: суму неповернутого вкладу 12 559,58 дол. США, несплачені проценти відповідно до умов договору - 6 574,55 дол. США, 3 % річних у розмірі 6,29 дол. США, а всього 19 140,42 дол. США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 5 267,63 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 7 901,44 грн.
 
У липні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.
 
Безпосередньо у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що копію повного тексту судового рішення отримано 01 квітня 2025 року, вперше з касаційною скаргою заявник звернувся 07 квітня 2025 року, проте касаційна скарга була повернута ухвалою від 04 червня 2025 року на підтвердження чого надає відповідні докази.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Ураховуючи наведені заявником обставини, та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19, 28 вересня 2022 року у справі № 530/1995/18, від 06 жовтня 2021 року у справі № 263/11275/18, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, посилається на порушення норм процесуального права в частині дослідження доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та витребування матеріалів справи.
 
Водночас, у касаційній скарзі зазначено клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року, яке мотивованотим, що існує ризик стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» стягнення коштів та понесення АТ КБ «ПриватБанк» безпідставних та необґрунтованих збитків у разі задоволення касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Оскільки клопотання про зупинення виконання рішення суду першої інстанції не містить обґрунтованих доводів необхідності такої процесуальної дії, заявником не наведено та не підтверджено ризики для нього не зупинення виконання постанови, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити Акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.
 
Відкрити касаційне у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення коштів, за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.
 
Витребувати з Печерського районного суду міста Києва матеріали справи № 757/30568/21.
 
Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков          	
 	Р. А. Лідовець          	
 	Д. Д. Луспеник