ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2025 року           справа №200/8593/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (повне судове рішення складено 03 березня 2025 року) у справі № 200/8593/24 (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі №200/6983/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – Управління, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) №057250005199 від 02.10.2023 про відмову позивачу у призначенні пенсії та зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 25.09.2023 з урахуванням висновків суду.
16.09.2024 через особистий кабінет вебпорталу електронних послуг ПФУ подав заяву про зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі.
Позивач вказав, що з розрахунку стажу за формою РС-право вбачається, що загалом стаж на право становить 25 років 10 місяців 14 днів, робота за Списком №202 становить 22 роки 1 місяць 14 днів. З графи «Трудова діяльність» вбачається, що періоди роботи зараховані до пільгового стажу за позначенням «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п[1]р.1, п.а-в», але період навчання у навчальному закладі з 01.09.1996 по 26.12.1999, з 01.04.2000 по 30.06.2000 не зарахований до пільгового стажу.
Позивач вважає, що рішення Управління від 29.05.2024 №057250005199 про відмову в призначенні пенсії та дії щодо обчислення пільгового стажу є протиправним та таким, що порушує конституційні гарантії та право на пенсійне забезпечення незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону України від 09.07.2000 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.05.2024 №057250005199.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2023 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу період навчання з  01.09.1996 по 26.12.1999, з 01.04.2000 по 30.06.2000 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року.
В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 25.09.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №057250005199 від 29.05.2024 за зверненням 25.09.2023 відмовлено позивачу в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Згідно прийнятого рішення страховий стаж Позивача становить: 44 роки 3 місяці 14 днів (з урахуванням кратності за статтю 114 додаткові роки). Стаж відповідно до постанови №202 (25) становить: 22 роки 1 місяць 9 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано усі періоди роботи, до стажу на пільгових умовах згідно ч.3 ст. 114 Закону № 1058 враховано всі періоди роботи. 
Листом відповідача від 21.08.2024 №22313-19772/Х-02/8-0500/24 позивача повідомлено, що за результатами розгляду на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області періоди роботи, що зазначенні в рішенні зараховано до пільгового стажу за Списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ від 31.03.1994 № 202. Страховий стаж склав 44 роки 03 місяці 14 днів, пільговий стаж за Списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, за періоди роботи з 27.12.1999 по 31.03.2000, з 14.09.2000 по 22.05.2001, з 09.07.2001 по 29.10.2001 (за винятком прогулів), з 08.11.2001 по 05.11.2002, з 18.03.2003 по 01.08.2003, з 02.02.2004 по 25.09.2023 (за винятком безоплатних відпусток, учбових відпусток) склав 22 роки 01 місяць 09 днів. Відповідно до статей 18, 38 Закону України № 103/98 ВР від 10.02.1998 «Про професійну (професійно-технічну) освіту» для врахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі підстави відсутні.
Відповідно ст. 18 Закону України № 103/98-ВР від 10.02.1998 «Про професійну (професійно-технічну) освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання. Згідно ст. 38 Закону України № 103/98-ВР від 10.02.1998 «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Отже, з урахуванням вище зазначеного, Селидівський гірничий технікум не належить до закладів професійно-технічної освіти.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №200/6983/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №057250005199 від 02.10.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.09.2023 з урахуванням висновків суду.
Листами відповідача від 26.07.2024 №42349-29524/Х-01/8-0400/24, від 15.10.2024 №56173-40559/Х-01/8-0400/24 позивачу повідомлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду 08.01.2024 у справі № 200/6983/23 виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в межах покладених судом зобов`язань.
Листом відповідача від 21.08.2024 №22313-19772/Х-02/8-0500/24 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області періоди роботи, що зазначенні в рішенні зараховано до пільгового стажу за Списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ від 31.03.1994 № 202. Страховий стаж склав 44 роки 03 місяці 14 днів, пільговий стаж за Списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 за періоди роботи з 27.12.1999 по 31.03.2000, з 14.09.2000 по 22.05.2001, з 09.07.2001 по 29.10.2001 (за винятком прогулів), з 08.11.2001 по 05.11.2002, з 18.03.2003 по 01.08.2003, з 02.02.2004 по 25.09.2023 (за винятком безоплатних відпусток, учбових відпусток) склав 22 роки 01 місяць 09 днів.
Зазначили, що відповідно до статей 18, 38 Закону України № 103/98-ВР від 10.02.1998 «Про професійну (професійно-технічну) освіту» для врахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі підстави відсутні.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №057250005199 від 29.05.2024 за зверненням 25.09.2023 відмовлено позивачу в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказано, що страховий стаж особи становить: 44 роки 3 місяці 14 днів (з урахуванням кратності за статтю 114+додаткові роки). Пільговий стаж відповідно до постанови №202(25) становить: 22 роки 1 місяць 9 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди роботи, до пільгового стажу враховано всі періоди роботи.
Будь-яких інших обґрунтувань щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах рішення відповідача не містить.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 09 серпня 2000 року позивач:
25.05.1999 прийнятий учнем гірничоробочого на ДХК «Селидіввугілля» ДП ДВАТ «Шахта Україна» (наказ від 25.05.99 №605к);
25.06.1999 звільнений за закінченням практики (наказ від 29.06.99 №788к);
27.12.1999 прийнятий учнем підземним прохідника на ДХК «Селидіввугілля» ДП ДВАТ «Шахта Україна» (наказ від 30.12.99 №1550к);
12.04.2000 звільнений за закінченням практики (наказ від 11.04.2000 №295к);
14.09.2000 прийнятий підземним гірничим майстром на ДХК «Селидіввугілля» ДП ДВАТ «Шахта Україна» (наказ від 14.09.2000 №830к);
22.05.2001 звільнений за власним бажанням (наказ №497 від 29.05.2001).
Позивач закінчив у 2000 році Селидівський гірничий технікум, що підтверджується дублікатом диплому НОМЕР_3 від 15 липня 2022 року.
Згідно дублікату додатку до диплому ІД НОМЕР_4 №1016 від 24.05.2023 дата вступу позивача до Селидівського гірничого технікуму 01 вересня 1996 року, дата закінчення вищого навчального закладу 30 червня 2000 року на денній формі навчання.
Згідно форми РС-право періоди з 01.09.1996 по 26.12.1999, з 01.04.2000 по 30.06.2000 зараховано позивачу до стажу з позначкою «Навчання у вищих/ середн.НЗ».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».
Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
За абз. 1 пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною 5 ст. 114 Закону України № 1058-IV  визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин),  пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі – Список № 202).
До вказаного списку віднесено усіх робітників,  зайнятих  протягом  повного  робочого  дня  на  підземних роботах,  керівники  і  спеціалісти  підземних  дільниць  діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Таким чином, стаж роботи за ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV має бути зарахований до пільгового стажу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 8 Порядку № 637 встановлює, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно з пунктом “д” частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР “Про професійно-технічну освіту”).
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Відповідно до дублікату диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_3 від 15 липня 2022 року та дублікату додатку до нього ІД АР №038871 №1016 від 24.05.2023 позивач вступив до Селидівського гірничого технікуму 01 вересня 1996 та закінчив вищий навчальний заклад Селидівський гірничий технікум 30 червня 2000 року за спеціальністю «розробка корисних копалин», за спеціальністю «шахтне і підземне будівництво, професійна кваліфікація «гірничий технік-шахтобудівник».
Крім того, трудова книжка позивача містить відомості проходження практики позивачем учнем гірничоробочого  на  ДХК «Селидіввугілля» ДП ДВАТ «Шахта Україна» з 25.05.1999 по 25.06.1999 року та з 27.12.1999 по 12.04.2000 року та прийняття на роботу 14.09.2000 підземним гірничим майстром на  ДХК «Селидіввугілля» ДП ДВАТ «Шахта Україна» .
Періоди роботи позивача з 27.12.1999 по 23.02.2000 зараховано до пільгового стажу позивача з позначкою «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п р.1, п.а-в», з 24.02.2000 по 31.03.2000 з позначкою "Ст.14, пост.202, підземні, інші", з 14.09.2000 по 22.05.2001 №Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п р.1, п.а-в".
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII, в редакції, яка була чинна на момент навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі, вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Частиною другою цієї статті визначено, що відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків  акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.
Вищі заклади  освіти  здійснюють  підготовку  фахівців  за  такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації (ч. 3 ст. 43 Закону № 1060-XII).
Таким чином, твердження відповідача, викладені у спірному рішенні твердження щодо неналежності Селидівського гірничого технікуму до закладів професійно-технічної освіти, суд першої інстанції до уваги не прийняв.
Враховуючи наведене, період навчання позивача з 01.09.1996 по 26.12.1999 та з 01.04.2000 по 30.06.2000 протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Так, суд першої інстанції правильно навів норми діючого законодавства, встановив фактичні обставини справи, проте, зробив невірні висновки по суті спору.
Згідно диплому, в Селидівському гірничому технікумі в спірний період позивач здобув освітньо-кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста, який забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації. 
Про те, що Селидівський гірничий технікум є закладом вищої освіти І рівня акредитації безпосередньо зазначено і в додатку до диплома.
Визначальним у цій справі є встановлення наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч.3 ст.114 Закону №1058, періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, можливе в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.
Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону № 1788-XII.
Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
На думку колегії суддів, на підставі зазначеної норми права період навчання у вищих навчальних закладах слід зараховувати до загального стажу.
Разом з цим відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону № 1788-XII час, що зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13, 14 цього Закону), законодавець пов`язує з перебуванням на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.
Інших випадків зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, наведена норма Закону № 1788-XII не містить.
Також слід зазначити, що поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту» (далі - Закон № 1060-ХІІ). 
Згідно із цим Законом до структури освіти входять, зокрема, вища і професійно-технічна освіта, та визначено види вищих навчальних і професійно-технічних начальних закладів.
За змістом статей 41, 43 Закону № 1060-ХІІ  (в редакції чинній на момент навчання позивача):
- професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію; 
- вищими закладами освіти  є:  технікум  (училище),  коледж,  інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, які не є вищими навчальними закладами (стаття 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).
Відповідно до ст. 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" (далі - Закон № 103/98-ВР), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ст. 17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно - технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Згідно ст. 18 цього Закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Статтею 30 Закону № 103/98-ВР визначено, що зміст професійно-технічної освіти зумовлюється суспільними вимогами до рівня кваліфікації робітничих кадрів і визначається державними стандартами професійно-технічної освіти з кожної професії для підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах, зазначених у державному переліку професій.
Відповідно до статті 31 Закону № 103/98-ВР державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у закладах професійної (професійно-технічної) освіти є нормативно-правовим актом, який визначає:
код секції (підсекції), код та назву розділу (група, клас, підклас) за Національним класифікатором України "Класифікація видів економічної діяльності" або номер групи загальних професій;
назву професії (професійну назву роботи) за Національним класифікатором України "Класифікатор професій";
належність робітничих професій (розряд, клас, категорія, група) для первинної професійної підготовки відповідно до атестаційного рівня закладу професійної (професійно-технічної) освіти, а також професійного (професійно-технічного) навчання на виробництві, у сфері послуг;
можливість перепідготовки за технологічно суміжною професією та підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної) освіти на виробництві, у сфері послуг.
Тимчасовий державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 1998 р. N 450 (втратив чинність внаслідок затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2007 р. N 1117 Державного  переліку професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах), в якому відсутня така професія як технік-шахтобудівник (саме таку кваліфікацію отримав позивач в Селидівському гірничому технікумі .
Відтак, колегія суддів вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про те, що період навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі може бути зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17, а також у постанові Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року по справі №227/2693/14, постанові Верховного Суду України від 25 березня 2014 року.
Посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №367/945/17, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки справи не є тотожними: в справі №367/945/17 період навчання був до набрання чинності Законом України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту»). 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі № 200/8593/24 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Повне судове рішення – 21 липня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко
                                                                                                              А. А. Блохін
                                                                                                               Т. Г. Гаврищук