КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 357/7719/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/184/2025                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                   судді-доповідача               Рейнарт І.М. 
                                   суддів                                 Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Радецької Тетяни Петрівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Боголюбова 25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
встановив:
 
у серпні 2022 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Боголюбова 25» (далі -ОСББ «Боголюбова 25») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 24 976грн 49коп., також просило стягнути судові витрати по сплаті судового збору 2 481грн та витрати на правничу допомогу 3 000грн. 
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Боголюбова 25». Згідно з рішенням установчих зборів ОСББ «Боголюбова 25», оформленого протоколом від 02 листопада 2019 року, затверджено розмір щомісячних внесків (платежів) власників (співвласників) житлових та нежитлових приміщень в розмірі 6,24 грн за 1 кв. м загальної площі житлових (квартир) та нежитлових приміщень (офісів) приміщень. Внесок за вивезення твердих побутових відходів ТПВ встановлюється в розмірі, що визначається методом розподілу між співвласниками та користувачами приміщень від фактичної вартості витрат на вивезення ТВП за минулий місяць (згідно з актом постачальника послуг). Сплата внесків здійснюється щомісячно в термін до 20 числа поточного місяця на рахунок ОСББ.  
Позивач посилався на те, що відповідач не виконував у повному обсязі свій обов`язок співвласника будинку щодо сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а сплачував їх частково. В результаті систематичної несплати за період з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 24 976,49грн. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року позов ОСББ «Боголюбова 25» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Боголюбова 25» заборгованість по внескам та платежам співвласників ОСББ «Боголюбова 25» за період з грудня 2019 року по червень 2022 року в розмірі 24 976,49грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ 
                                                                                  
«Боголюбова 25» судовий збір у розмірі 2 481грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000грн.  
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Радецька Т.П. просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у  задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Представник відповідача зазначає, що судом не було враховано поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву, поданої заяви про продовження процесуального строку на подання відзиву з наведеними обставинами та наданими доказами поважності причин для продовження строку на подання відзиву, не було зазначено про прийняте судом рішення за результатами розгляду заяви про продовження процесуальних строків та було винесено рішення в період перебування представника відповідача на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. 
Представник відповідача посилається на те, що спір між сторонами триває з підстав не врахування позивачем перерахованих на рахунок ОСББ «Боголюбова 25» всіх фактично здійснених платежів за квартиру НОМЕР_1 , які були здійсненні від імені іншого суб`єкта - ТОВ «Леваневського 58», в оренді якого перебувають об`єкти нерухомого майна відповідача та за які фактично здійснювалися платежі протягом спірного розрахункового періоду, про що був обізнаний позивач, що підтверджується платіжними дорученнями та листуванням з позивачем. 
Представник відповідача вважає, що заявлений позивачем розмір оплати за теплопостачання є спірним, оскільки фіксування споживання теплової енергії здійснюється за показниками вузла обліку теплової енергії, за лічильником, який розміщений в місцях загального користування та покази якого доступні позивачу в будь-який час, що не було враховано позивачем та істотно впливає на достовірність обліку спожитої квартирою обсягу теплової енергії за зазначений позивачем період.  Матеріали справи не містять відомостей мінімального або середнього споживання теплової енергії, яка є сталою розрахунковою величиною, показники якої базуються на загальнобудинковому розрахунку, який має бути виконаний згідно з вимог норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». У разі відсутності цих показників, усі розрахунки позивача по сплаті платежів спожитої теплової енергії є недоведеними в передбаченому Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» порядку. Також, матеріали справи не містять кошторис витрат, тарифів та послуг з теплопостачання, показники спожитої теплової енергії в розрізі кожного окремого нежитлового приміщення, квартири та показники загальнобудинкового лічильника теплової енергії, що вказує на необґрунтованість та недоведеність загального розміру позовних вимог. 
20 листопада 2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Радецької Т.П. надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких вона зазначає, що враховуючи порушення позивачем при визначені розмірів щомісячних внесків по оплаті за теплову енергію, так і беручи до уваги неврахування позивачем раніше сплачених йому третьою особою за відповідача внесків за квартиру НОМЕР_1 за утримання будинку та прибудинкової території та за вивезення твердих побутових відходів в межах заявленого спірного періоду та враховуючи, що  позовну вимогу заявлено однією загальною сумою, в яку входять різні види розмірів сум за різними видами комунальної послуги, розрахованих на не підтверджених/відсутніх показниках, покладених в основу розрахунку, є недоведеним весь розмір позовної вимоги в сумі 24 976,49грн. 
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.     
Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для 
                                                                                  
працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м (т. 1 с. с. 25). 
У вказаному будинку утворено ОСББ «Боголюбова 25», відповідно до розділу 2 Статуту якого, метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна, житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Завданням і предметом діяльності Об`єднання є, серед іншого, забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території, а також сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами.
Згідно з пунктом 6.4 розділу 6 Статуту ОСББ «Боголюбова 25» кошти ОСББ складаються із: залишків коштів на рахунках попереднього власника майна, статутних внесків та обов`язкових платежів, коштів, одержаних ОСББ у результаті здачі в оренду допоміжних приміщень та площ, добровільних майнових, у тому числі грошових внесків фізичних і юридичних осіб, та інше.
Співвласники Об`єднання зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (п. 10.6.8 Статуту).
Згідно з рішенням установчих зборів ОСББ «Боголюбова 25», оформленого протоколом від 02 листопада 2019 року, затверджено розмір щомісячних внесків (платежів) власників (співвласників) житлових та нежитлових приміщень (членів або не членів ОСББ «Боголюбова 25») в розмірі 6,24грн за 1 кв. м, загальної площі житлових (квартир) та нежитлових (офісів) приміщень. 
Внесок на вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) встановлюється в розмірі, що визначається методом розподілу між співвласниками та користувачами приміщень від фактичної вартості витрат на вивезення ТВП за минулий місяць (згідно акту постачальника послуг).
Сплата внесків здійснюється щомісячно, в термін до 20 числа поточного місяця на рахунок ОСББ (т. 1 с. с. 11-17). 
Згідно з рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленого протоколом від 03 жовтня 2021 року № 2, затверджено з 01 листопада 2021 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6,94грн. 
Затверджено з 01 жовтня 2021 року, що внесок на вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) встановлюється в розмірі, що дорівнює вартості послуг з виведення ТПВ згідно акта постачальника послуг (за м куб. або за 1т). 
Сплата внесків здійснюється щомісячно, в термін до 20 числа поточного місяця на рахунок ОСББ. 
Також рішенням загальних зборів затверджено, що дахова котельня знаходиться на самозабезпеченні ОСББ (з 01 жовтня 2020 року) та затверджено оплату авансового внеску за теплопостачання (в минулому 2020-2021 роки); затверджено розрахунковий період по оплаті за рахунок авансових внесків з 01 листопада 2020 року; затверджено порядок розрахунку розміру внеску на теплопостачання та методики розподілу між співвласниками (користувачами) обсягів спожитої у будинку теплової енергії. Прийнято, що методика застосовується незалежно від того, чи виконали співвласники обов`язок по 
                                                                                  
встановленню приладів обліку (т. 1 с. с. 18-23). 
Відповідно до відомостей, нарахованих та сплачених внесків та платежів за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 24 976,49грн (т. 1 с. с. 9). 
Згідно з довідкою від 17 серпня 2022 року № 15 станом на 31 травня 2022 року у ОСОБА_1 існує заборгованість 24 489,37 грн, в тому числі: внесок на утримання будинку та прибудинкової території - 10 489,37грн; внесок на вивезення ТПВ - 1 254,38грн, внесок за теплопостачання - 13 232,74грн (т. 1 а. с. 10).  
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка є власником квартири у житловому будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому, за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку, така сума боргу підлягає стягненню. 
Суд першої інстанції вважав, що ОСББ «Боголюбова 25» на законних підставах надає житлово-комунальні послуги відповідачу, який є власником квартири, а останній не виконує своїх зобов`язань зі сплати внесків за утримання спільного майна, внаслідок чого має заборгованість по ним за період з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року, тому існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по внескам співвласників на утримання та обслуговування в розмірі 24 976,49грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до частини четвертої статті 4 цього Закону основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів до виключної компетенції яких належить, зокрема, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку.
Співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення (стаття 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина шоста статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників 
                                                                                  
багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до статті 22 зазначеного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право, зокрема, виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до положень цього Закону особа, яка є власником житлового приміщення, і, у свою чергу, співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку (сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги), а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.
Законодавство визначає, що внески ОСББ не є житлово-комунальною послугою у розумінні вимог частини другої статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою однозначно передбачено, що не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Права та обов`язки співвласника (тобто власника квартир та/або нежитлових приміщень) врегульовані статтями 14 та 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Водночас статті 16-18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» окремо визначають права та обов`язки об`єднання співвласників, яке набуває і здійснює їх через свої органи відповідно до статті 92 ЦК України про цивільну дієздатність юридичної особи.
Так, об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за статтею 21 Закону належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.
Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
                                                                       
Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання, співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Із наданих позивачем доказів, а саме: відомостей нарахованих та сплачених внесків та платежів за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року, довідки від 17 серпня 2022 року № 15, встановлено, що станом на 31 травня 2022 року у відповідача існує заборгованість 24 489,37грн, в тому числі: внесок на утримання будинку та прибудинкової території - 10 489,37грн; внесок на вивезення ТПВ - 1 254,38грн, внесок за теплопостачання - 13 232,74грн.
Не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє його, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті з утримання будинку та прибудинкової території, вивезенню твердих побутових відходів, послуг надання з теплопостачання, які були надані ОСББ «Боголюбова 25». 
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, надавши відповідно до норм процесуального права оцінку наявним в матеріалах справи доказам на підтвердження позовних вимог, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги, що судом не було враховано поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву та заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву з наданими доказами поважності причин для продовження строку на подання відзиву, колегія суддів вважає необгрунтованими. 
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).
Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на 
                                                                                  
вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.
Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.
Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.
Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.
Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.
Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).
Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, 
                                                                                  
коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2022 року відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. 
Вказана ухвала отримана представником відповідача 21 лютого 2023 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а. с. 69). 
Отже, строк на подання відзиву на позовну заяву та надання доказів суду закінчився 9 березня 2023 року
07 березня 2023 року представник відповідача - адвокат  Радецька Т.П. надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила продовжити строк на подання відзиву (т. 1 а. с. 70-74).
Аналогічне клопотання представником відповідача - адвокатом Радецькою Т.П. була направлено 8 березня 2023 року на поштову адресу суду (с.с.93-109 т.1).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву у справі відмовлено. Зазначена ухвала мотивована тим, що відповідно до положень частин четвертої, п`ятої статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Подаючи заяву про продовження пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву, представником відповідача не було подано сам відзив (т. 1 а. с. 90, 91).
23 квітня 2023 року представник відповідача - адвокат Радецька Т.П. надіслала на поштову адресу суду відзив на позовну заяву разом із доданими до нього доказами, а також заяву, в якій просила продовжити строк на подання відзиву (т. 1 а. с. 117-205). 
Тобто, стороною відповідача подано відзив на позовну заяву разом із доданими до нього доказами, а також заяву про продовження строку на подання відзиву після ухвалення судом рішення у справі 13 квітня 2023 року, що виключає можливість суду поновити відповідачу строк на подання відзиву.
У заяві про поновлення процесуального строку на подання відзиву представник відповідача - адвокат Радецька Т.П. зазначала, зокрема, що вона у період з 21 березня 2023 року по 14 квітня 2023 року перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим була позбавлена можливості належним чином виконувати свої професійні обов`язки. 
На підтвердження зазначених обставин представник відповідача - адвокат Радецька Т.П. надала інформаційні довідки (т. 1 а. с. 132, 133), згідно з якими період тимчасової непрацездатності становить з 21 по 24 березня 2023 року та з 29 по 31 березня 2023 року, а також довідку № 1332 (т. 1 а. с. 134), згідно з якою Радецька Т.П. зверталася до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» 05 квітня 2023 року та довідку КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» (т. 1 а. с. 135), згідно з якою Радецька Т.П. знаходилася під спостереженням лікувального закладу з 07 квітня 2023 року по 13 квітня 
                                                                                  
2023 року.  
Таким чином, представник відповідача - адвокат Радецька Т.П. підтвердила факт перебування її на лікарняному у період 21 по 24 березня 2023 року та 29 по 31 березня 2023 року, а також факт звернення до лікарні 05 квітня 2023 року та перебування під спостереженням лікувального закладу з 07 квітня 2023 року по 13 квітня 2023 року.  
Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що представник    відповідача - адвокат Радецька Т.П. повідомляла суд про зазначені обставини. 
При цьому, представник відповідача - адвокат Радецька Т.П. не надала суду будь-якого обґрунтованого пояснення, що заважало їй подати належним чином оформлений відзив на позовну заяву, у визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали - 21 лютого 2023 року, як і письмово повідомити суд про неможливість подати докази у встановлений законом строк з об`єктивних причин. 
Колегія суддів враховує, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Враховуючи те, що сторона відповідача у встановленому законом порядку не надала доказів на спростовування вимог позивача, тому суд першої інстанції ухвалив рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Таким чином, колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині неправомірного нарахування плати за постачання теплової енергії у зв`язку з відсутністю показників комерційного вузла обліку, від яких позивач здійснював нарахування заборгованості за теплопостачання, оскільки стороною відповідача в суді першої інстанції не надано будь-яких доказів на спростування зробленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з теплопостачання.   
В апеляційній скарзі представник відповідача просить долучити до матеріалів справи надані в додатку докази, зокрема, копії платіжних банківських інструкцій про сплату ТОВ «Леваневського 58» на рахунок ОСББ «Боголюбова 25» внесків на утримання будинку та прибудинкової території. 
Відповідно до частини третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.
Враховуючи те, що представником відповідача не доведено, а судом не встановлено поважність причин неподання зазначених доказів до суду першої інстанції, тому відсутні правові підстави для прийняття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
                                                                       
Суд першої інстанції встановив обставини справи на підставі оцінки наданих сторонами доказів, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-383ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Радецької Тетяни Петрівни залишити без задоволення, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук