ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/1332/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,     
  
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 в адміністративній справі №340/1332/23 за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,- 

                                                           ВСТАНОВИВ:

          Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 15 березня 2023 року, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 103356,81 грн за реалізацію товарів, що не обліковані у встановленому порядку, і не надання під час перевірки документів, які підтверджують облік підакцизних товарів у місці продажу.   
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 в адміністративній справі №340/1332/23 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення  Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області від 15 березня 2023 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у сумі 103356,81 грн, в частині накладення штрафу – 103186,81 грн. Відмовлено у задоволені позову в іншій частині вимог. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрованй як фізична особа-підприємець 18 лютого 2016 року.
25 січня 2023 року Державна податкова служба України                                              склала аналітичну інформацію стосовно можливого ухилення від сплати податків суб`єктами господарської діяльності, які реалізовують паливо через мережі автозаправних станцій. 
До числа таких суб`єктів віднесли і позивача (автозаправка в с.Торговиця Голованівського району Кіровоградської області).
Суть можливого порушення податкового законодавства – за період     жовтень – грудень 2022 року виторг від продажу пального і отриманий дохід менший за мінімальні витрати на утримання об`єктів, що може свідчити про високу ймовірність реалізації необлікованого пального без застосування реєстраторів розрахункових операцій, тіньового обігу готівки, ухилення від сплати податків.     
13 лютого 2023 року відповідач прийняв наказ №194-п про проведення фактичної перевірки діяльності позивача в с.Торговиця Голованівського району Кіровоградської області.
Підстава – приписи підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Предмет перевірки – дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, трудового законодавства і інше.  
Перевірку проведено 16 лютого 2023 року о 16:21 годині.
Державні податкові інспектори здійснили контрольну розрахункову операцію на суму 100 грн.
Працівник ОСОБА_2 не провів операцію через реєстратор розрахункових операцій і не видав розрахункового документа.
Загальна сума розрахункових операцій з продажу пального на початок перевірки склала 2366 грн, а через реєстратор розрахункових операцій проведено 1754,50 грн.
З врахування коштів контрольної розрахункової операції різниця склала 611,50 грн. 
Державні податкові інспектори не змогли встановити фактичні залишки пального (скрапленого газу), оскільки рівнемір ємності не дає змоги їх визначити. Працівник не зміг увімкнути консоль, яка з`єднана з рівнеміром і знаходиться у окремому приміщенні.  
Свідок ОСОБА_2 показав, що не встиг видати розрахунковий документ. Пояснив, що консоль, яка з`єднана з рівнеміром і знаходиться у окремому приміщенні, включає лише керівник, тому не зміг під час перевірки показати фактичні залишки пального.    
Державні податкові інспектори встановили, що не складають змінні звіти і не ведеться журнал оперативного обліку скрапленого газу.
Під час перевірки надано видаткову накладну від 27 грудня 2022 року стосовно придбання 3141 л скрапленого газу.
Згідно звіту реєстратора розрахункових операцій залишки пального станом на час перевірки склали 3828,03 л. на загальну суму 103356,81 грн.
23 лютого 2023 року позивач подав заперечення на акт перевірки, з якими подав документи бухгалтерського і податкового обліку.
Серед них договір купівлі-продажу скрапленого газу, видаткову, акцизну і товарно-транспортну накладну, платіжне доручення, витяг з Книги обліку доходів і витрат платника податків, таблицю даних обліку руху товарів, довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі станом на 27 грудня 2022 року і  інше.            
15 березня 2023 року керівник Управління прийняв два податкові повідомлення-рішення, якими:
          -накладено штраф у сумі 611,50 грн за не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій і не видача розрахункових документів на загальну суму 611,50 грн;
          -накладено штраф у сумі 103356,81 грн за реалізацію газу, який не облікований у встановленому порядку, і не надання під час перевірки документів, що підтверджують облік у місці продажу, на загальну суму   103356,81 грн.
103356,81 грн – вартість 3828,03 л скрапленого газу.
ОСОБА_1 не оскаржив перше податкове повідомлення-рішення.
Позов подано до суду 24 березня 2023 року
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та      у      спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пп. 19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства      у      сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
У   пп.16.1.5. п. 16.1 ст. 16 ПК України зазначено, що платник податків зобов`язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у      випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.      У      письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Відповідно до пп. 54.3.3. ст. 54 ПК України визначення сум податкових та грошових зобов`язань згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення  у      сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із п. 44.6. ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або   у      терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно      від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків      у      податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно із п. 86.7. ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють      від      фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг)      у      сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Приписами ст.20 Закону №265/95-ВР установлено, зокрема, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані      у      встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція      у      розмірі вартості таких товарів, які не обліковані   у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у   фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим наказом Міністерства фінансів України      від      20.10.1999 №246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Запаси», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044.
Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.
Відповідно до приписів частин 1, 2 та   5 ст.8 Закону №996-ХIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.
Ст.9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у   прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах      у      тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Отже, до документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, в тому числі за місцем їх реалізації, належать первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Актом фактичної перевірки від 16.02.2023 №803/11/11РРО/3051526193 не було встановлено жодних порушень позивачем вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та/або Стандартів бухгалтерського обліку товарів.
Отже, відповідачем не доведений факт реалізації позивачем не облікованих у встановленому законодавством порядку товару.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 в адміністративній справі №340/1332/23 - року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун