ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 671/82/25
Провадження № 22-ц/820/1432/25

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року, суддя Ніколова С.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У січні 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що 19.07.2023 сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1241-8995, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4800 грн. строком на 300 календарних днів за стандартною процентною ставкою 3% за кожний день користування кредитом, знижена процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом у визначених договором випадках. ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак своїх зобов`язань щодо погашення кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02 січня 2025 року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 47496 грн., з яких 4800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 42696 грн. – прострочена заборгованість за процентами.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» прийняло рішення про списання нарахованих ОСОБА_1 процентів в сумі 23496 грн., у зв`язку з чим просило суд стягнути з останнього на свою користь 24000 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 4800 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 19200 грн. простроченої заборгованості за процентами, 2422,40 грн. судового збору.
Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1241-8995 від 19.07.2023 в розмірі 24000 грн., з яких 4800 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 19200 грн. простроченої заборгованості за процентами. Вирішено питання судових витрат.
У мотивувальній частині свого рішення суд зазначив, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Згідно з умовами договору кредиту кошти надавалися ОСОБА_1 у безготівковій формі на банківську картку, номер якої вказаний ним при укладенні договору та міститься в розділі реквізитів сторін. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором відповідачем не надано. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду змінити, стягнути з нього 4800 грн. заборгованості, врешті позову відмовити.
На обґрунтування скарги апелянтом зазначено, що судом неповно встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права. 
Зокрема, не встановлено способу проведення ідентифікації його особи, не досліджено доказів щодо обставин укладення кредитного договору. Позивачем не надано до суду первинного бухгалтерського документу щодо перерахування йому відповідної суми кредиту. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вказало на необґрунтованість апеляційної скарги.
Відповідач ознайомився та підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором, передав позивачу при заповненні кредитного договору свої персональні дані, що підтверджує його верифікацію.
Суду було надано докази перерахування кредиту на банківську картку, зазначену відповідачем у кредитному договорі.
Розрахунок заборгованості відповідача проведено позивачем належним чином, відповідно до умов кредитного договору.
Розгляд справи судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 19.07.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1241-8995, (далі-Договір), за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачу кредит у розмірі 4800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіку платежів (п.п. 2.2, 3.1, 4.Договору).
Пунктом 4.12 Договору встановлено, що кредит надається строком на 300 календарних днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту 13 травня 2024 року.
Згідно з п.п. 4.7, 4.8, 4.9, 4.10 п.10.1 Договору плата за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою 3% за кожний день користування кредитом (за перший базовий період (21 днів) пільгова процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом; окрім першого базового періоду знижена процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом, яка виступає як надана кредитодавцем знижка за користування кредитом і є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Відповідно до п. 10.2. Договору право користування кредитом за пільговою процентною ставкою протягом першого базового періоду надається позичальнику, якщо про це вказано в пункті 10.1 Договору за умови, що позичальник у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, нараховані за пільговою процентною ставкою не пізніше останнього дня першого базового періоду. У разі несплати позичальником у повному обсязі нарахованих за пільговою ставкою процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня першого базового періоду, нарахування процентів за користування кредитом за перший базовий період здійснюється за стандартною процентною ставкою (за виключенням періоду нарахування процентів за промо-ставкою, якщо позичальнику було надано право протягом певного періоду сплачувати проценти за користування кредитом за промо-ставкою, оскільки нарахування процентів за промо-ставкою здійснюється незалежно від того, чи своєчасно і чи в повному обсязі позичальник виконав зобов`язання з оплати процесів, нарахованих за промо-ставкою). Надалі нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою до моменту повного погашення позичальником заборгованості зі плати процентів. З моменту повного погашення позичальником заборгованості зі сплати процентів подальше нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за зниженою процентною ставкою.
ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 19.07.2023 перерахувало суму кредиту в розмірі 4800 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи LiqPay.
Позичальник кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на день закінчення строку кредитування, 02.01.2025, розмір заборгованості склав 47496 грн., з яких 4800 грн. неповернутий кредит, 42696 грн. прострочені проценти. 
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Зі змісту положень ч. 3 ст. 11 Закону України від 03.09.2015 №675-VIII «Про електронну комерцію», (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII).
В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У даній справі суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення кредитного договору та первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування суми кредиту відповідачу колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи містять докази, що відповідач уклав кредитний договір шляхом підписання одноразовим ідентифікатором «А8032» (а.с. 16), а кредитор здійснив перерахунок суми кредиту на номер банківської карти № НОМЕР_1 , зазначеної самим ОСОБА_1 у кредитному договорі (а.с. 36), платіж на яку здійснювався через систему LiqPay. 
При цьому, відповідач не спростував доказами вищевказаних обставин щодо укладення ним Договору, а також того, що відповідна банківська картка йому не належить (постанова Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20).
В той же час слід зауважити, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував факту отримання ним в ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 4800 грн. кредитних коштів, які просив суд апеляційної інстанції стягнути з нього на користь позивача.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Стосовно клопотання представника ОСОБА_1 про передачу справи до господарського суду колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі №918/335/17, від 15.06.2021 року у справі №916/585/18 (916/1051/20), постанови Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18, від 12.01.2021 року у справі №334/5073/19, від 23.09.2021 року у справі №904/4455/19).
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Чергове судове засідання у справі призначено на 11:30 год., 16.07.2025. 
Таким чином, з огляду на те, що провадження у господарському суді про неплатоспроможність ОСОБА_1 як фізичної особи станом на час розгляду даної справи не відкрито, підстав для передачі справи господарському суду для розгляду немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук

                                                                       А.М. Костенко 

                                                                       Т.В. Спірідонова