ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/30319/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсервіс Груп»
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року (суддя Рищенко А.Ю.) у справі №160/30319/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсервіс Груп» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 ТОВ «Укрсервіс Груп» звернулося до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2024/000099/1 від 05.03.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2024/000227 від 05.03.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі.
03.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Дніпровської митниці про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ “Укрсервіс Груп” у справі №160/30319/24.
Вказане клопотання вмотивовано тим, що ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Представник відповідача зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті відповідачем в порядку електронного декларування та направлені декларанту позивача електронними повідомленнями митниці в день їх прийняття. Представник відповідача зауважув, що декларант дізнався про оскаржувані рішення саме в день їх прийняття, вказане підтверджується, зокрема, і тим, що 07.03.2024 ТОВ “Укрсервіс Груп” розмістило товар на складі тимчасового зберігання за формою ЄУД №UA110130/0110. Отже, на думку представника відповідача, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду оскільки, строк на оскарження рішень про коригування митної вартості товарів №UA110130/2024/000099/1 від 05.03.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2024/000227 від 05.03.2024 сплив 
05.09.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у задоволенні клопотання представника Дніпровської митниці про залишення без розгляду позовної заяви - відмовлено.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсервіс Груп” до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - залишено без руху.
Встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати до суду:
- заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.
16.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій було наголошено про існування оскаржуваних рішень йому стало відомо лише у липні 2024, тож звернувшись до суду у листопаді 2024 року ТОВ “Укрсервіс Груп” не було пропущено встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення з позовом до суду; позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення з позовом до суду.
Суд першої інстанції зазначив, що до вказаної категорії спору застосовується загальний (шестимісячний строк) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, обчислення якого починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2024/000099/1 від 05.03.2024 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2024/000227 від 05.03.2024 року прийняті відповідачем в порядку електронного декларування та направлені декларанту позивача електронними повідомленнями митниці в день їх прийняття.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача щодо обізнаності про прийняття Митницею оскаржуваних рішень лише з липня 2024 року та за відсутності інших об`єктивних причин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду, суд першої інстанції вказав на наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує на те, що залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції не було враховано того, що лише в липні 2024 року позивач подав до митного оформлення іншу ЕМД за якою товар випущено у вільний обіг. Позивач зазначає, що без випуску товару у вільний обіг він не міг прорахувати різницю між розрахованою декларантом сумою митної вартості та сумою митної вартості, визначену митним органом, що в свою чергу, впливає на розрахунок суми судового збору, який необхідно сплатити перед подачею позову до суду. Крім цього, позивач звертає увагу на те, що в період з 26.08.2024 по 13.09.2024 директор підприємства перебував у відрядженні у м.Київ, що унеможливлювало взаємодію директора із адвокатом з питань оскарження спірних рішень.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обгрунтованість. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно положень ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, законодавцем встановлений шестимісячний строк для звернення до суду, який починає свій перебіг з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів.
У спірному випадку позивач, звернувшись до суду з позовом 13.11.2024, оскаржує рішення Дніпровської митниці від 05.03.2024.
Суд першої інстанції, визначаючи дату початку перебігу строку звернення з позовом до суду, обгрунтовано звернув увагу на те, що оспорювані Рішення про коригування митної вартості товару та Картка відмови прийняті відповідачем в порядку електронного декларування та автоматично направлені декларанту позивача електронними повідомленнями митниці в день їх прийняття. На підтвердження зазначеного митницею долучено до матеріалів справи, а судом першої інстанції досліджено витяг з Автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) «Інспектор», із якого вбачається, що рішення про коригування митної вартості товару за митною декларацією від 29.02.2024 №24UA110130004699U0 направлено на адресу декларанта 05.03.2024 – 12.53 та отримано декларантом 05.03.2024 – 13.13.
Автоматизована система митного оформлення «Інспектор» це підсистема, як входить до складу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби і забезпечує використання електронних документів та електронних копій документів посадовими особами митного органу для здійснення митних процедур. Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби затверджено наказом Держмитслужби від 04.11.2010 № 1341.
Отже, скрін-шот екрану на якому відображається витяг із АСМО Інспектор та із якого вбачається дата та точний час направлення на адресу декларанта спірних рішень є належним та допустимим доказом, що підтверджує отримання рішення декларантом саме 05.03.2024 – 13.13.
Тобто, надані суду докази безперечно підтверджують факт обізнаності позивача з 05.03.2024 про наявність оскаржуваних у цій справі рішень Митниці.
Отже, враховуючи положення ч.2 ст. 122 КАС України, позивач міг звернутися з позовом до суду в строк до 06.09.2024, натомість, як зазначено вище, з позовом до суду позивач звернувся 13.11.2024.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Отже, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа «Мельник проти України» рішення від 28.03.2006 року).
Таким чином, враховуючи наведені позиції Європейського Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у кожному конкретному випадку питання щодо дотримання строків звернення до суду, повинно оцінюватися судом враховуючи усі обставини, що призвели до звернення особи із позовом до суду, зокрема, можливості звернення до суду за захистом права у строки, встановлені законом.
У спірному випадку, вказуючи на наявність поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду, позивач зазначає, що без випуску товару у вільний обіг він не міг прорахувати різницю між розрахованою декларантом сумою митної вартості та сумою митної вартості, розрахованою митним органом, що впливає на розрахунок суми судового збору.
Як зазначено вище, позивач 05.03.2024 отримав рішення митниці про коригування митної вартості товару. Графа 28 рішення про коригування митної вартості містить інформацію про розраховану декларантом митну вартість товару, а графа 30 рішення - інформацію про здійснене коригування. 
Отже, позивач мав об`єктивну можливість прорахувати різницю та визначити ціну позову.
При цьому, слід звернути увагу і на те, що сам факт не сплати судового збору не позбавляє особу права на звернення з позовом до суду.
Стосовно аргументів позивача  про те, що неможливість своєчасного звернення до суду обумовлена знаходженням керівника підприємства у відряджені з 26.08.2024 по 13.09.2024, слід звернути увагу на те, що шестимісячний строк звернення до суду розпочав свій перебіг 06.03.2024 та сплинув 06.09.2024, а отже у керівника було достатньо часу для комунікації з адвокатом, у разі такої необхідності, задля своєчасного звернення з позовом до суду.
Таким чином, проаналізувавши обставини, з якими позивач пов`язує поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду та наявності підстав для залишення позову без розгляду.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 325 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсервіс Груп» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №160/30319/24 - без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

        Повний текст постанови складено 11.08.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров