УХВАЛА

31 липня 2025 року 
м. Київ

справа №420/26145/24
адміністративне провадження № К/990/31377/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Смоковича М.І., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі №420/26145/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
УСТАНОВИВ:
19.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) про визнання протиправними та скасування: наказу від 23.08.2018 №1254о/с щодо звільнення його зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язання поновити його на посаді начальника сектора превенції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області; стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 на підставі частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовну заяву залишено без руху у зв`язку з поданням особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду, а також не надання документів, зазначених в додатках до позовної заяви до відповідача.
20.09.2024 ОСОБА_1 на виконання вимог вищезазначеної ухвали подав до суду заяву про поновлення процесуальних строків звернення до суду у зв`язку із ознайомленням з оскаржуваним наказом лише 19.07.2024, що свідчить про дотримання місячного строку звернення до суду. Також надав до суду документи зазначені в додатках до позовної заяви до відповідача.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 на підставі пункту 9 частини другої статті 123 КАС України визнано неповажними вищезазначені причини пропуску місячного строку звернення з позовом до суду та повернуто позивачу позовну заяву без розгляду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 про повернення позовної заяви, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 на підставі частин 1, 2 статті 123 КАС України позовну заяву залишено без руху у зв`язку з поданням особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду.
27.01.2025 ОСОБА_1 на виконання вимог вищезазначеної ухвали подав до суду заяву про поновлення процесуальних строків звернення до суду у зв`язку із ознайомленням з оскаржуваним наказом лише 19.07.2024, що свідчить про дотримання місячного строку звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2025, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025, позовну заяву повернуто без розгляду на підставі частини другої статті 123 КАС України.
Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 19.07.2025 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 23.07.2025.
У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що оскаржувану постанову отримано скаржником 02.07.2025 засобами поштового зв`язку.
За приписами статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Скаржником на підтвердження доводів заявленого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження надано повідомлення про вручення поштового відправлення.  
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Отже, з урахуванням зазначених норм КАС України, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 вважається врученою скаржнику 02.07.2025.
Відтак, скаржник подав касаційну скаргу з дотриманням строку, передбаченого частиною другою статті 329 КАС України. 
З огляду на наведене, наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
За змістом частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
У цій справі судами попередніх інстанцій з`ясовано, що ОСОБА_1 , покликаючись на поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовом, зазначав, що про оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1254 о/с від 23.08.2018 він дізнався 19.07.2024 та звернувся до суду 19.08.2024, тобто з пропуском 15-ти денного терміну звернення до суду.
Ураховуючи положення пункту 13 частини першої «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, суди дійшли висновку, що позивач, не отримавши грошове забезпечення у вересні 2018 року через його звільнення, повинен був вчиняти дії щодо встановлення причин такої невиплати.
При цьому, суди попередніх інстанцій зазначили, що факт ознайомлення позивача з наказом про його звільнення у 2024 році не свідчить, що про своє порушене право позивач дізнався або повинен був дізнатися з 19.07.2024, оскільки грошове забезпечення він не отримував з вересня 2018 року.
Тобто, з вересня 2018 року позивач повинен був вчиняти дії з метою отримання інформації щодо невиплати грошового забезпечення у зв`язку зі звільненням.
За таких обставин, суди виснували, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави є неповажними.
Верховний Суд зазначає, що процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19.
При цьому, колегія суддів зауважує, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, суди першої і апеляційної інстанцій, застосувавши положення частини другої статті 123 КАС України, дійшли правильних висновків про повернення позовної заяви позивачеві, оскільки наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави є неповажними.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів, які б спростовували зазначене.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі №420/26145/24 - задовольнити.
Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі №420/26145/24.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко М.І. Смокович  С.А. Уханенко