П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2025 року
м. Київ
справа № 990/95/25
провадження №11-173 заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Шевцової Н. В., 
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Стрелець Т. Г., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2025 року (судді Соколов В. М., Білак М. В., Загороднюк А. Г., Желєзний І. В., Мацедонська В. Е.) у справі № 990/95/25 за позовом  ОСОБА_1 до держави України, Верховного Суду, Національного банку України, Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог
1.          У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до держави України, Верховного Суду, Національного банку України, Президента України Зеленського В. О., у якому просив:
- зобов`язати Національний банк України вжити дієвих заходів для захисту його прав від порушників, які свавільно обмежують його право не мати iphone;
-            визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо захисту його прав у зв`язку з порушеннями з боку банків, які вимагають від нього придбати iphone;
- визнати дії Президента України незаконними та такими, що порушують право позивача на звернення;
- визнати дії Президента України такими, що вчинені всупереч статтям 8, 22, 24, 32, 102, 103, 106 та 48 Конституції України.
Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просив зобов`язати Верховний Суд звернутись до Конституційного Суду України щодо користування електронними послугами та зупинити провадження у справі № 990/25/25 відповідно до статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.          Касаційний адміністративний суд ухвалою від 20 березня 2025 року позовну заяву повернув позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС.
3.          Судове рішення мотивовано тим, що позивач усупереч нормі частини п`ятої статті 172 КАС в одній позовній заяві об`єднав позовні вимоги, розгляд яких належить до юрисдикції Верховного Суду як суду першої інстанції (позовні вимоги до Президента України), з позовними вимогами, які за інстанційною юрисдикцією Верховний Суд не може розглядати (позовні вимоги до Верховного Суду, Національного банку України), а тому наявні правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі 
4.      В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає статтям 55, 59 Конституції України, статтям 2,5, 169 КАС, є незаконною, необґрунтованою та такою, що грубо порушує його конституційні права. 
5.      На думку позивача, суд першої інстанції повернув позовну заяву з формальних підстав, оскільки не з`ясував дійсних вимог позову, суть якого полягала у визначенні належного суб`єкта звернення до Конституційного Суду України та визнанні протиправною бездіяльність Президента, чим порушив його право на судовий захист.
6.      Крім того,  ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги його клопотання щодо забезпечення позивача адвокатом в порядку безоплатної правової допомоги, оскільки є особою з інвалідністю.
Позиція інших учасників справи стосовно апеляційної скарги
7.      На момент розгляду справи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду не надійшов.
Рух апеляційної скарги
8.      Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 квітня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2025 року, а ухвалою від 30 квітня 2025 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на 22 травня 2025 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
9.          Велика Палата Верховного Суду, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
10.       Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
11.       Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
12.       Адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ (пункт 3 частини першої статті 4 КАС).
13.       Згідно із частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
14.       Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС.
15.       Згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
16.       У позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи [сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС); учасниками справи є сторони, треті особи (частина перша статті 42 КАС)]; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (пункти 2, 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС).
17.       Вимога статті 160 КАС щодо зазначення у позовній заяві відповідача має значення не тільки в матеріально-правовому аспекті публічно-правового спору, за вирішенням якого особа (позивач) звертається до суду, але й у процесуальному: перш ніж відкрити провадження у справі, суддя відповідно до частини першої статті 171 цього Кодексу має з`ясувати, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
18.       Частиною четвертою статті 22 КАС установлено вичерпний перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, а саме: справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
19.       Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України визначені у статті 266 КАС. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України (пункт 1 частини першої); законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (пункт 2 частини першої).
20.       Згідно із частиною першою статті 21 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. При цьому закон (частина друга цієї статті) дозволяє об`єднати кілька пов`язаних вимог в одній позовній заяві, які територіально підсудні різним місцевим адміністративним судам. Дозволу на об`єднання в одній позовній заяві кількох пов`язаних вимог, щодо яких визначено різну інстанційну підсудність, КАС не надає.
21.       Положенням цієї процесуальної норми кореспондує правило частини  першої статті 172 КАС: що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
22.       Водночас у цій статті (в частинах четвертій - шостій) встановлено заборони об`єднувати в одне провадження кілька вимог, щодо яких закон визначає особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (частина четверта цієї статті), а також щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частина п`ята цієї статті).
23.       Поряд із цим закон установлює умову, за якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або кілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства і розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, буде продовжувати здійснювати суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (частина шоста статті 172 КАС).
24.       Нормами КАС імперативно врегульовано підсудність адміністративних справ з визначенням категорій справ, які підлягають розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції та не підлягають розгляду іншими адміністративними судами в разі об`єднання у позові вимог, які хоч і пов`язані між собою, але їх розгляд віднесено до підсудності іншого адміністративного суду як суду першої інстанції. Так само такі об`єднані позовні вимоги не підлягають розгляду Верховним Судом. У разі об`єднання в одній позовній заяві вимог, які підсудні Верховному Суду, з вимогами, які мають іншу інстанційну юрисдикцію, позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС як подана з порушенням правил об`єднання позовних вимог.
25.       Як свідчить зміст позовної заяви ОСОБА_1 , яка була у провадженні Касаційного адміністративного суду, позивач об`єднав кілька вимог до різних відповідачів. Одні з цих вимог заявлені до Президента України та за правилами інстанційної юрисдикції підлягають розгляду Касаційним адміністративним судом як судом першої інстанції, а інші - до Верховного Суду, Національного банку України - цьому суду не підсудні.
26.       Оскільки ОСОБА_1 об`єднав у позовній заяві вимоги, щодо яких законом визначена підсудність різним судам, а правових підстав для їхнього роз`єднання в окремі провадження, щоб після роз`єднання Верховний Суд як суд першої інстанції міг розглядати в іншому (самостійному) провадженні позовні вимоги до Президента України, немає, то висновок Касаційного адміністративного суду про повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини  четвертої статті 169 КАС є правильним.
27.       Аналогічну правову позицію щодо застосування норми пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС у подібних процесуальних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала, зокрема, в постановах від 02 жовтня 2019 року (справа № 9901/382/19), від 19 вересня 2019 року (справа № 9901/62/19), від 14 серпня 2019 року (справа № 9901/430/19), від 02 березня 2023 року (справа № 215/3640/22), від 11 липня 2024 року (справа № 990/198/24), від 05 грудня 2024 року (справа № 990/308/24), від 03 квітня 2025 року ( справа №990/26/25).
28.       З огляду на встановлені КАС процесуальні обмеження на звернення до адміністративного суду з позовом, з яким звернувся позивач, повернення його позовної заяви обумовлено вимогою норм процесуального права щодо розгляду справи належним судом.
29.       Згідно із частиною восьмою статті 169 КАС повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторно звернутися до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до суду.
30.       Зважаючи на недотримання ОСОБА_1 правил об`єднання позовних вимог, а також відсутність підстав для застосування положень статті 172 КАС, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 цього Кодексу, не допустив порушень норм процесуального права.
31.       Клопотання ОСОБА_1 які надійшли до Великої Палати Верховного Суду 23 червня, 07 липня 2025 року про скасування письмового провадження, розгляд справи в закритому судовому засіданні та зупинення провадження Велика Палата Верховного Суду залишає без задоволення, оскільки вказані клопотання не містять жодного правового обґрунтування та не підтверджені відповідними доказами.
32.       Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
33.   Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
34.    Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
35.    Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , правильно застосував норми процесуального права, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року - без змін.
Керуючись статтями 242, 266, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2025 року у справі № 990/95/25 за позовом ОСОБА_1 до держави України, Верховного Суду, Національного банку України, Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                             Н. В. Шевцова 
Судді:	          О. О. Банасько           О. Л. Булейко           І. А. Воробйова           О. А. Губська           А. А. Ємець           В. В. Король           О. В. Кривенда		С. Ю. Мартєв К. М. Пільков Т. Г. Стрелець О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич Є. А. Усенко