УХВАЛА
 
22 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 381/4906/24
провадження № 61-8809ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного  суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК «Інвест-Кредо»), треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко О. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3263 від 28 грудня 2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. 
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області 
від 14 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2025 року, позов ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом КМНО Паракудою І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 3263 про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру 
АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк».
10 липня 2025 року через підсистему Електронний суд представник 
ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» - адвокат Кучерук А. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 травня 2025 року, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року складено 09 червня 2025 року, а отже подання касаційної скарги 10 липня 2025 року є пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 
від 14 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 травня 2025 року, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови доставлено до електронного кабінету заявника в підсистемі Електронний суд ЄСІКТ - 11 червня 2025 року, на підтвердження чого заявником надано картку руху документу сформовану у підсистемі Електронний суд.
Колегія суддів, проаналізувавши доводи особи, яка подає скаргу та наявні докази на підтвердження цих доводів, беручи до уваги дату доставки оскаржуваної постанови до Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІКС, дійшла висновку, що пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику копії постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 57/314-6/526-2012, від 02 квітня 2018 року у справі № 914/758/17, 
від 15 травня 2018 року у справі № 922/2058/17, від 13 листопада 2018 року у справі № 924/127/17, від 15 січня 2019 року у справі № 910/2972/18, 
від 21 січня 2019 року у справі № 916/400/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 6/8-09, від 11 липня 2019 року у справі № 583/783/18, від 13 серпня 2019 року у справі № 910/11614/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 910/15453/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 920/903/17, 
від 03 жовтня 2019 року у справі № 397/310/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 397/310/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 910/16827/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 201/3917/17-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 916/2828/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, 
від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, що передбачає вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 395, 397 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» строк на касаційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі № 381/4906/24.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 381/4906/24 за заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         О. М. Осіян
                                                                                         О. В. Білоконь
                                                                                                  Н. Ю. Сакара