УХВАЛА
25 червня 2025 року
м. Київ
справа № 761/9837/22
провадження № 61-5300св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого -Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залізняк Іван Іванович, про ухвалення додаткового судового рішення,
ВСТАНОВИВ:
1.           У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України») про визнання недійсним і скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору та стягнення невиплаченої компенсаційної виплати. 
2.           Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року позов задоволено. Скасовано наказ НАК «Нафтогаз України» № 76 від 14 квітня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору». Стягнуто з НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного припинення дії трудового договору у розмірі 7 725 903,34 грн, суму невиплаченої компенсаційної виплати відповідно до умов трудового договору за березень 2022 року у розмірі 87 764,70 грн та судові витрати у розмірі 213 397,40 грн, що складаються із: 200 000 грн - витрати на правову допомогу, 13 397,40 грн - судовий збір. Рішення в частині стягнення заробітку за час вимушеного припинення дії трудового договору за один місяць допущено до негайного виконання.
3.           Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року в частині позовних вимог про стягнення суми середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору змінено, шляхом зменшення суми середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору, що підлягає стягненню з НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 , із 7 725 903,34 грн до 7 286 325,30 грн.
4.           Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року в частині стягнення невиплаченої компенсаційної виплати та витрат на професійну правничу допомогу скасовано та ухвалено в частині вимог про стягнення невиплаченої компенсаційної виплати нове судове рішення про відмову в позові. Стягнуто з НАК «Нафтогаз України» на користь 
ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою в суді першої інстанції в розмірі 150 000 грн. В іншій частин рішення суду залишено без змін.
5.           Постановою Верховного Суду від 14 травня 2025 року касаційну скаргу НАК «Нафтогаз України» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року з врахуванням змін, внесених під час апеляційного перегляду справи, та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року залишено без змін.
6.           У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , 
в інтересах якої діє адвокат Залізняк І. І., про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявниця просить вирішити питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 189 179,81 грн, що еквівалентно 4 000 євро на день виставлення відповідного рахунку.
7.           У червні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява НАК «Нафтогаз України» в якій представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 або зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, з посиланням на неспівмірність їх розміру складності справи.
8.           За результатами розгляду заяви Верховний Суд дійшов таких висновків.
9.           Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
10.        До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
11.        Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
12.        За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
13.        Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
14.        Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
15.        Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
16.        У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі 
№ 757/33206/22-ц зазначено, що «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».
17.        У розглядуваній справі постанова Верховного Суду по суті спору була ухвалена 14 травня 2025 року та опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 травня 2025 року.
18.        Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення заявниця звернулась до Верховного Суду 27 травня 2025 року, в якій, серед іншого, вказала, що зі змістом постанови Верховного Суду представник 
 ОСОБА_1 - адвокат Залізняк І. І. ознайомився 26 травня 2025 року.
19.        Заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_1 були понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 євро у зв`язку з аналізом адвокатом касаційної скарги НАК «Нафтогаз України», складенням відзиву та здійсненням інших дій для захисту прав ОСОБА_1 .
20.        Колегія суддів зауважує, що аналіз наданих доказів свідчить про обізнаність заявниці щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу до прийняття Верховим Судом постанови від 14травня 2025 року.
21.        Зокрема, зі змісту заяви вбачається, що між ОСОБА_1 та 
АО «Арцінгер» було укладено додаткову угоду № 1 від 30 квітня 2024 року до договору, щодо здійснення представництва інтересів позивачки у суді касаційної інстанції та умов оплати правової допомоги.
22.        Відзив на касаційну скаргу було подано у травні 2024 року.
23.        Справа № 761/9837/22 була призначена до розгляду ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2025 року та розглянута 14 травня 2025 року, тобто у заявниці було достатньо часу для подання до суду доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції зумовлених підготовкою та поданням відзиву на касаційну скаргу, до вирішення справи Верховним Судом.
24.        Верховним Судом не встановлено поважних причин неподання доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомог в суді касаційної інстанції, до закінчення перегляду справи Верховним Судом, а тому в прийнятті додаткового рішення необхідно відмовити.
25.        Крім того, колегія суддів зауважує, що з наданих доказів вбачається, що до судових витрат на правничу допомогу включено час, витрачений адвокатом на складання заяви про ухвалення додаткового рішення.
26.        Водночас відповідно до висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 
від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
1.           Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , 
в інтересах якої діє адвокат Залізняк Іван Іванович, про ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович