УХВАЛА

21 липня 2025 року 
м. Київ
справа №620/12833/24
адміністративне провадження № К/990/29881/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Жука А.В., Радишевської О.Р., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №620/12833/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати бездіяльність відповідача протиправною, яка виразилась у письмовій відмові щодо незарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції часу виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародних операціях ООН з підтримання миру і безпеки у Судані з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, у Республіці Південний Судан з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року та на Кіпрі з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року (62 повних календарних місяці) у розрахунку один місяць за три місяці відповідно до положень частини третьої статті 8 Закону №613-ХIV;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та донарахувати до поточної календарної вислуги років, а також до стажу служби в поліції час виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародних операціях ООН з підтримання миру і безпеки у Судані з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, у Республіці Південний Судан з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року та на Кіпрі з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року у розрахунку один місяць за три місяці відповідно до положень частини третьої статті 8 Закону №613-ХIV, що загалом становить 62 повних календарних місяці, шляхом видання наказу по особовому складу згідно Порядку №1235;
- зобов`язати відповідача встановити йому відповідний розмір надбавки, передбачений Постановою від 11 листопада 2015 року №988 за стаж служби в поліції.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у зарахуванні ОСОБА_1 до календарної вислуги років та стажу служби в поліції часу виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан та на Кіпрі у період з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року, з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року, з розрахунку один місяць за три місяці.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років та стажу служби в поліції час виконання ним обов`язків у складі національного персоналу в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан та на Кіпрі у період з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року, з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року, з розрахунку один місяць за три місяці.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області встановити ОСОБА_1 надбавку за стаж служби в поліції у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням вищезазначеного перерахунку вислуги років.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року - скасовано.
Прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції часу виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан та на Кіпрі у період з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року, з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року, з розрахунку один місяць за три місяці.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції час виконання ним обов`язків у складі національного персоналу в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан та на Кіпрі у період з 17 травня 2010 року по 10 лютого 2012 року, з 15 лютого 2013 року по 17 серпня 2015 року, з 11 грудня 2016 року по 11 грудня 2017 року, з розрахунку один місяць за три місяці.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
10 липня 2025 року Головне управління Національної поліції в Чернігівській області засобами поштового зв`язку звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №620/12833/24. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року справу №620/12833/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржуване рішення переглядає перегляду на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки застосування норм частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та частини третьої статті 8 Закону №613-ХІV «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» в частині зарахування діючому поліцейському до календарного стажу служби в поліції пільгової вислуги років з розрахунку один місяць за три місяці стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Скаржник вказує, що в провадженні судів адміністративної юрисдикції перебувала значна кількість справ за позовами діючих поліцейських про зобов`язання зарахувати у відповідності до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до календарного стажу служби в поліції пільгової вислуги років з розрахунку один місяць за три місяці, що передбачено частиною третьою статті 8 Закону №613-ХІV «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки», за результатами яких судами апеляційних інстанцій приймались суперечливі судові рішення.
Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Вживання законодавцем слова «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, скаржником не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.
Колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.
Посилаючись на судові справи, в яких, на думку скаржника, судами попередніх інстанції по різному вирішено аналогічні спори, відповідач не обґрунтовує, що в зазначених справах висновки зроблені за аналогічних фактичних обставин та не містять індивідуальних ознак, характерних виключно для них. 
Отже, доводи скаржника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при вирішенні аналогічних судових прав є необґрунтованими.
У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження. 
Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №620/12833/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    А.В. Жук

                                                                                                    О.Р. Радишевська