УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2025 року
м. Київ
справа № 991/14208/24
провадження № 51 - 831 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4 на оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2024 року та ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2025 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2024 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернуто їй.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2025 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
Ухвалами Верховного суду від 02 червня, 03 липня 2025 року попередні касаційні скарги ОСОБА_4 було їй повернуто, оскільки вона зверталась до Верховного Суду поза межами строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2025 року, при цьому не ставила питання про поновлення цього строку.
19 липня 2025 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2024 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від                       28 січня 2025 року.
Відповідно до ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення власної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Статтею 117 частиною 1 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Водночас, положення кримінального процесуального закону не передбачають права суду касаційної інстанції вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.
Оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено 28 січня 2025 року і останнім днем звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою є 29 квітня 2025 року. Проте, ОСОБА_4 звернулась із черговою касаційною скаргою 19 липня 2025 року, тобто поза межами строку касаційного оскарження судового рішення,  із пропуском строку більше як на два з половиною місяці після його закінчення.
При цьому ОСОБА_4 в касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження, однак не зазначає причин пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень та не наводить належного обґрунтування поважності таких причин, а посилання, що міститься у касаційній скарзі, є некоректним, в ньому використовується образлива форма стосовно судді, що є неприпустимим в процесуальному документі, та зазначенні у ньому обставини не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку на оскарження вказаних рішень.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини,
які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку.
Таким чином, поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_4 оскаржити ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2025 року  у передбачений законом трьохмісячний строк, в касаційній скарзі не наведено і відповідних доказів не зазначено та до неї не долучено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав
для поновлення ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження судових рішень.
Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням причин, які перешкодили подати касаційну скаргу у передбачений законом строк,
та які, на думку особи, є поважними.
Керуючись статтями 427, 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 грудня 2024 року та ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2025 року.
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на зазначені судові рішенняповернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3