П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 489/4095/25	

 	Головуючий в 1 інстанції:  Костюченко Г.С.                           Дата і місце ухвалення: 15.07.2025 р., м. Миколаїв    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітов А.І.
–          Лук`янчук О.В.
         (у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання,
         справу розглянуто в порядку письмового провадження
         відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України)          

         розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 15 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4740565 від 16 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16 травня 2025 відносно неї інспектором поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. В постанові зазначено, що вона, керуючи т/з "MAXXTER LUMINA", без державного номерного знаку не мала права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії. В дійсності жодних порушень Правил дорожнього руху нею допущено не було. Згідно інструкції користувача до електроскутера "MAXXTER LUMINA", 2024 р.в. потужність двигуна даного електроскутера даної моделі становить 1500 Ват, тобто 1,5 кВт. Пунктом 2.1а ПДР передбачено, що посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії повинен мати при собі водій механічного транспортного засобу, а згідно п. 1.10 ПДР транспортні засоби з потужністю двигуна до 3000 Ват не є механічними транспортними засобами.
Рішенням Інгульського районного суду міста Миколаєва від 15 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 15.07.2025 р. та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що у Правилах дорожнього руху відсутнє визначення «електроскутер», однак зважаючи на те, що електроскутер MAXXTER LUMINA, яким керувала позивачка обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, то він є транспортним засобом. Аналізуючи законодавство, апелянт вважає, що електроскутер, яким керувала ОСОБА_1 , є транспортним засобом. Відповідно, водій такого транспортного засобу зобов`язаний дотримуватись Правил дорожнього руху України та мати посвідчення водія категорії А1.
Апелянт вважає, що оскільки електроскутер має потужність 1500 Вт, він підлягає класифікації як транспортний засіб. Таким чином, особа, яка керує ним без відповідного посвідчення водія, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на доведеність її вини.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2025 інспектором батальйону 4 1 роти 2 взводу №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області рядовим поліції Бендрик М.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4740565, якою позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що 16 травня 2025 о 00 год. 32 хв. у м. Миколаєві по пр. Центральному, 95 водій, керувала т/з "MAXXTER LUMINA" не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила п. 2.1.а. ПДР та ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух", чим порушила п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Крім того, суд встановив, що оспорювана постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. 
Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки транспортний засіб "MAXXTER LUMINA", з потужністю електродвигуна, 1,5 кВт, не належить до механічних транспортних засобів, а тому особа, яка ним керує, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1а ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно пп.а п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, крім іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Тобто, під адміністративну відповідальність підпадають водії саме механічних транспортних засобів, які на вимогу поліцейського не пред`явили документ, що підтверджує відповідне право особи на керування транспортним засобом.
У п.1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у цих Правилах та мають наступне значення:
- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто всі механічні транспортні засоби є транспортними засобами, але ні всі транспортні засоби є механічними, оскільки транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує межу 3 кВт.
Згідно з п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Отже, враховуючи наведене, до категорії А1, у випадках відсутності якої особа притягується до адміністративної відповідальності, можна віднести саме механічні транспортні засоби які мають електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.03.2018 року у справі №278/3362/15-к ПДР, відповідно якої, розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
Як вірно встановив суду першої інстанції та перевірено колегією суддів апеляційної інстанції, згідно наявних в матеріалах даної справи доказів, які не заперечуються відповідачем, електроскутер «MAXXTER LUMINA», яким керувала ОСОБА_1 , має наступні технічні характеристики:
марка - MAXXTER LUMINA;
потужність електричного двигуна: 1500 Вт (модель NEOS II, NEOS III, LUMINA);
батарея AGM, 72 В/20 Ач;
максимальна швидкість: до 45 км/год;
номінальне навантаження: 110 кг;
максимальне навантаження: 200 кг тощо.
Відтак, враховуючи відсутність в ПДР України такого визначення як «електроскутер», в даному випадку електроскутер «MAXXTER LUMINA», яким керувала позивач, потужність мотора якого становить в залежності від модифікації становить 1000 Вт (1 кВт) або 1500 Вт (1,5 кВт) не може прирівнюватися до мопеду або іншому двоколісному транспортному засобу та визнаватися механічним транспортним засобом.
Таким чином, враховуючи, що електроскутер «MAXXTER LUMINA», яким керувала позивач, це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача у даній справі.
Колегія суддів зазначає, що позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки вjyf не є суб`єктом правопорушення, передбаченого вказаною нормою КУпАП.
Беручи до уваги, що адміністративну відповідальність за порушення пп.а п.2.1 ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електроскутер яким керувала позивач не віднесено, позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Відтак, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що при ухваленні постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, інспектором поліції не в повній мірі дотримано вимог закону, а саме ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, таким чином постанова серії ЕНА №4740565 від 16/05/2025 року обґрунтовано визнана судом першої інстанції протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закриттю.
При цьому, щодо посилання апелянта на те, що 00 год. 25 хв. зафіксовано, як поліцейський підійшов до водія належним чином представився та повідомив причину зупинки, а саме порушення ПДР України. Крім того, зафіксовано як співробітники поліції пояснюють Позивачці, що вона керує електроскутером в комендантську годину та перебуває без застебнутого мотошолома, а також посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 на момент складання постанови та згідно вимог позовної заяви не заперечувала її факту керування транспортним засобом, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки як вже було вище встановлено, транспортний засіб "MAXXTER LUMINA", з потужністю електродвигуна, 1,5 кВт, не належить до механічних транспортних засобів, а тому особа, яка ним керує, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 15 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                              Повний текст судового рішення виготовлений 19 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук