ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/7255/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області    
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від  11.12.2024, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №280/7255/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
          02 серпня 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка виражається у не поновленні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з грудня 2014 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити недоотриману суму пенсії за період з грудня 2014 року по момент набрання законної сили рішенням суду;
- витрати на правову допомогу в сумі 14 500 гривень та судовий збір стягнути з Відповідача на користь Позивача.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він, є громадянином України, пенсіонером. Його пенсійна справа знаходиться в АРК Крим, трудова книжка втрачена. Однак, пенсія була призначена йому в час, коли територія АР Крим не була окупована російською федерацією, та перебувала під контролем України. Наразі він виїхав на підконтрольну Україні територію, до м. Запоріжжя, та  має статус внутрішньо-переміщеної особи. 18.06.2024 ним направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заява про поновлення виплати йому пенсії. Відповіддю ГУ ПФ України в Запорізькій області від 04.07.2024 у задоволенні заяви відмовлено, причиною відмови зазначено те, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не приведено у відповідність до Закону України № 3674-1Х від 25.04.2024, а обмін інформацією між пенсійними органами України та росії неможливий, у зв`язку з чим не можна встановити факт неотримання пенсії від рф. Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком на підставі його заяви протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач вважає що його право на отримання пенсії  порушено, та підлягає захисту, тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав. 
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 11.12.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1  частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка виражається у не поновленні пенсії. Зобов`язав  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити позивачу виплату пенсії за віком за новим місцем проживання з 27.06.2024. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ПФУ в Запорізькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» електронна пенсійна справа ОСОБА_1 відсутня, Заява про поновлення виплати пенсії отримана ГУ ПФУ в Запорізькій області поштою 27.06.2024, однак поновити виплату пенсії за віком не вбачається можливим за відсутності паперових матеріалів пенсійної справи, а також доказів припинення її виплати у рф. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга    не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 з 01.04.2015,  що підтверджується копією паспорта ID НОМЕР_1 , виданого органом 2313 від 13.12.2017, карткою фізичної особи платника податків від 19.03.2010,  витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2313-1148482-2017 від 06.12.2017, копії яких додані до матеріалів справи позивачем. ВПО
18.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про поновлення пенсії, де зазначив , що з 2014 року йому припинено виплату пенсійних виплат через окупацію російською федерацією Автономної Республіки Крим. Його пенсійна справа знаходиться в АРК Крим, трудова книжка втрачена. Однак, зазначив, що пенсію він отримував  і до окупації АРК Крим. Згодом  він змінив своє фактичне місце проживання та переїхав  на підконтрольну територію України, де й проживає до теперішнього часу. Просив поновити йому виплати пенсії за віком з моменту отримання його заяви. До заяви ОСОБА_1 надав копію паспорта, копію РНОКППО, копію довідки ВПО, копії документів про стаж. Копія заяви з додатками міститься в матеріалах адміністративної справи.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.07.2024 р. № 11830-11794/1-02/0800/24 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в поновленні пенсії. В обґрунтування відмови в листі зазначено: “На сьогодні, набув чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-ІХ “Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення”.
Не погодившись з відмовою відповідача в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 звернувся з до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачеві в поновленні виплати пенсії.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на  наступне. 
          Спірні правовідносини врегульовано   Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ   (далі - Закон № 1788-ХІІ),   Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV   (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з ч. 1   ст. 46 Конституції України   громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1   ст. 1 Закону № 1788-ХІІ   громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 5 Закону № 1058-IV   передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим   Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим   Законом    визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно з частиною 1   статті 8 Закону № 1058-IV   право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим    Законом   та досягли встановленого цим   Законом    пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За визначенням, наведеним у   статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим   Законом    пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1   статті 9 Закону № 1058-IV   визначено, що відповідно до цього Закону   в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до   статті 10 Закону № 1058-IV   особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно ч. 1   ст. 47 Закону № 1058-IV   пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 частини першої   статті 49 Закону № 1058-ІV   виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі   Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
Так у   Рішенні Конституційного Суду від 07.10.2009 № 25-рп/2009   зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
Отже, кожен громадянин України, включно пенсіонер, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 540/450/19 зазначив, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі № 569/14531/16-а сформульовано правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, проаналізував положення ст. 19 Конституції України, ст. ст.3,4,9,17,18 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії, в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) Суд зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) згідно з якими: Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території. 
Отже, право особи на отримання пенсійних виплат у належному розмірі не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати повноваження щодо перевірки обґрунтованості їх видачі чи прийнятих рішень окупаційної влади.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1   затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з п. 1.5 Порядку № 22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234.
Відповідно до п. 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно з п. 4.12 розділу IV Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).
При цьому, для переведення виплати пенсії позивача з Автономної Республіки Крим за новим місцем проживання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:
- має надіслати запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначив пенсію за попереднім місцем проживання, з огляду на захоплення АРК росією, то до компетентного органу російської федерації;
- отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до цього часу, акціонерне товариство Укрпошта з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, тому відповідач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.
Натомість, військова агресія російської федерації проти України, є форс-мажорною обставиною, яка не залежить ні від позивача, ні від відповідача.
При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, раніше, позивачу призначена пенсія за віком, згідно українського законодавства, ним втрачена трудова книжка, однак до заяви про поновлення пенсійних виплат на підтвердження зайняття трудовою діяльністю на території України надані довідки. Крім того, позивач є громадянином України, згідно наданої копії паспорта громадянина України, переїхав з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на підконтрольну Україні територію  на якій проживає на теперішній час. Тому, він має право для переведення виплати пенсії з Автономної Республіки Крим за новим місцем проживання.
Пенсія для позивача є основним джерелом надходження коштів, а тому має продовжуватись виплачуватись згідно чинного законодавства.
Суд враховує позицію відповідача викладену в листі стосовно того, що він має отримати пенсійну справу позивача та підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації, проте відсутність даних документів пов`язано з форс-мажорною обставиною війною, тому позивач не може бути позбавлений виплати пенсії основного джерела надходження коштів, до того моменту поки у відповідача не будуть в наявності докази продовження виплати позивачу пенсії саме органами пенсійного фонду російської федерації.
Натомість, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 7 Угоди визначено, що при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави-учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 Угоди.
Відтак, Угодою не передбачено повторного призначення пенсії.
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17, де суд дійшов висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.
Враховуючи те, що пенсія для позивача є основним джерелом надходження коштів, та те, що відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.  243, ст.  308, ст.  311, ст.  315, ст.  316 КАС України  суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -   залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2024  в адміністративній справі №280/7255/24 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак