ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1820/25 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/802/25 Доповідач: Майданік В.В. 

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року                                                         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       головуючого судді        Майданіка В.В.,
       суддів:        Воронцової Л.П.,
                               Кутурланової О.В.,
       секретар                Олійник К.О., 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Сікори О.О., дата складення повного тексту рішення – 30 травня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чиркіна Людмила Юріївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" про розірвання договору оренди землі, 

В С Т А Н О В И В :

       Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", в якому просив:
--- розірвати Договір оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- розірвати Додаткову угоду від 28 грудня 2017 року за №1700112 до Договору оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- розірвати Додаткову угоду від 20 березня 2019 року за №1700112-2 до Договору оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.
Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:04:004:0008, площею 9,8069 га, яка передана в оренду відповідачу ТОВ "Ютс-Агропродукт" на підставі договору оренди від 19 січня 2007 року, укладеного між групою власників земельних ділянок та відповідачем, з наступною передачею прав і обов`язків за додатковими угодами, остання з яких датована 20 березня 2019 року. 
За умовами цього договору орендар зобов`язався вчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі 7,09% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (що складає 24 695,36 грн за рік). Однак відповідач, починаючи з 2022 року, порушив свої договірні зобов`язання, не здійснюючи сплату орендної плати протягом 2022, 2023 та 2024 років, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 74 086,08 грн.
Представник позивача зазначив, що згідно з положеннями статей 21, 22 та 25 Закону України "Про оренду землі" орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату, а орендодавець має право вимагати належного виконання договірних зобов`язань. 
Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а отже, і для розірвання договору оренди землі. 
Представник позивача підкреслив, що судова практика (зокрема, постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі №277/1186/18-ц, від 08 травня 2024 року у справі №629/2698/23 тощо) неодноразово підтверджувала, що два і більше випадків несплати орендної плати становлять систематичність порушення договору.
Крім того, у позові наголошено, що акт військової частини НОМЕР_1 від 07 липня 2024 року (№71-3п), наданий Борозенською сільською радою, підтверджує очищення масиву земельних ділянок, у тому числі тієї, яка є предметом договору, від вибухонебезпечних предметів. Це означає, що відповідач мав можливість використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням і жодних обставин непереборної сили, які б звільняли відповідача від виконання обов`язку зі сплати орендної плати згідно з ч.6 ст.762 ЦК України, у справі не встановлено.
Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату протягом трьох років поспіль, істотно порушив договірні умови, що позбавило позивача можливості реалізувати своє право на своєчасне отримання доходу від оренди, на який він обґрунтовано розраховував при укладенні договору. 
З огляду на наведене, представник позивача вважає підставами для розірвання договору оренди систематичну несплату відповідачем орендної плати та відсутність обставин, які б об`єктивно унеможливлювали використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

У відзиві, поданому 08 травня 2025 року представником відповідача Кришталем О.О., зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки викладені у позовній заяві обставини не відповідають фактичному стану речей та не враховують надзвичайні обставини, які склались на орендованій земельній ділянці.
Зокрема, вказано, що ТОВ "Ютс-Агропродукт" є орендарем земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:04:004:0008 площею 9,8 га на підставі договору оренди від 19 січня 2007 року, переданого йому у користування за додатковою угодою від 28 грудня 2017 року. 
Земельна ділянка розташована на території Новокубанської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка з 3 березня 2022 року по 9 листопада 2022 року перебувала у тимчасовій окупації збройними силами російської федерації (відповідно до Переліку територій, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376).
Унаслідок військової агресії російської федерації та тимчасової окупації підприємство було фактично позбавлене доступу до земельної ділянки, а також можливості здійснювати господарську діяльність за її цільовим призначенням. Майно підприємства було частково знищене та розграбоване військовими рф, що підтверджується Витягом з ЄРДР №42022232090000075 від 12 квітня 2022 року та заявами підприємства від 17 червня 2022 року, зокрема щодо викрадення техніки, транспортних засобів та іншого майна. Додатково відповідач посилається на рішення Господарського суду міста Києва у справах №910/3742/24, №910/4161/24, №910/2822/24, №910/1860/24, №910/20089/23, №910/1337/24 та №910/20046/23, які підтверджують факти викрадення та знищення майна українських підприємств у тому числі на території Бериславського району Херсонської області під час окупації.
Зазначено, що відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від сплати орендної плати за увесь час, протягом якого майно не могло бути використане через обставини, за які він не відповідає. Військова агресія рф, окупація та замінування територій є такими обставинами, що об`єктивно унеможливили використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням, а також створили реальну загрозу життю і здоров`ю працівників підприємства.
Крім того, відповідно до пункту 69.14 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, з 1 березня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих територіях. Це підтверджує, що у цей період земельна ділянка фактично не могла використовуватися відповідачем для ведення господарської діяльності та отримання доходу.
Таким чином, вказано, що несплата орендної плати в період дії воєнного стану та тимчасової окупації не є систематичним порушенням умов договору, а є наслідком обставин непереборної сили, за які відповідач не несе відповідальності. 
Відповідач не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань, однак обставини окупації та військових дій об`єктивно унеможливили обробіток та використання земельної ділянки, а отже – і сплату орендної плати за цей період. У зв`язку з цим позовні вимоги про розірвання договору оренди на підставі систематичної несплати орендної плати є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. 

Відповідь на відзив не надійшла.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила позов задовольнити.

У судове засідання сторона відповідач не з`явилася.

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 травня 2025 року позов було задоволено повністю. Суд вирішив:
--- розірвати Договір оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- розірвати Додаткову угоду від 28 грудня 2017 року за №1700112 до Договору оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- розірвати Додаткову угоду від 20 березня 2019 року за №1700112-2 до Договору оренди від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, який укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області);
--- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Договору оренди землі відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю (позивачу) орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки до 31 грудня кожного поточного року, однак цього не зробив, виходив з того, що сума заборгованості за земельну ділянку з кадастровим номером 6520983700:04:004:0008 площею 9,8069 га становить 74 086,08 грн, із розрахунку 24 695,36 грн за кожен рік.
Також суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема, платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, як вказав суд, позивач послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки,а також посилається на лист Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 25 березня 2025 року №625, яким підтверджується, що земельна ділянка площею 9,8069 га (кадастровий номер 6520983700:04:004:0008), власником якої є ОСОБА_1 , придатна для використання за цільовим призначенням після проведення робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів, про що складений акт №71-3п від 07 липня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 .
Також, суд виходив з того, що прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022, 2023 та 2024 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" є підставою для розірвання Договору оренди землі. При цьому суд враховував і положення п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, згідно з яким підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. 
Також суд виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором оренди з причин, які не залежали від його волі або були наслідком форс-мажорних обставин. При цьому суд враховував, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Зокрема, як вказав суд, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. Товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Представник відповідача не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин. Крім того, відповідач не звертався до позивачки з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі. 
Крім того, суд не прийняв до уваги посилання на воєнний стан або лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, зазначивши, що вказані обставини не є достатніми підставами для безумовного звільнення від виконання зобов`язань, оскільки такий лист носить загальний характер і не містить ідентифікації конкретного зобов`язання відповідача. Як вказав суд, відповідно до усталеної судової практики, зокрема висновків Верховного Суду, сторони, що посилаються на форс-мажор, повинні довести його наявність у конкретному випадку та безпосередній вплив на виконання їхніх зобов`язань.
Також суд вважав, що той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2022 році, 2023 році та в 2024 році, що, на думку суду, також не підтверджено належними та допустимими доказами, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили.
Також суд послався на те, що аналогічну позицію із вказаних питань підтримує і колегія суддів Херсонського апеляційного суду в деяких своїх судових рішеннях, а також і Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 916/5400/23.
Таким чином, зазначив суд, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" та ст.651 ЦК України, наявні підстави для задоволення позову. 

На вказане рішення відповідач подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема зазначив, що суд не звернув увагу на те, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства та було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, окупацією в період з 03.03.2022 року по 11.11.2022 року території Херсонської області, зокрема Борозенської селищної територіальної громади, до якої належить Новокубанська сільська рада. А згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, з 09.11.2022 і по сьогоднішній день Борозенська селищна територіальна громада Бериславського району Херсонської області є територією на якій ведуться (велися) бойові дії – територією можливих бойових дій.
Також вказав, що суд не прийняв до уваги того, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації, відповідач, який здійснював діяльність на цій території, був позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. 
Також вказав, що суд не врахував положення ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якого сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності , якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини.
Також вказав, що суд не прийняв до уваги те, що Борозенською сільською радою надано пільги відповідачу щодо сплати податків та зборів на земельні ділянки у 2022-2023 роках.
Також зазначив, що поза увагою суду залишилось положення ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (щодо форс-мажорних обставин), вказавши, що військова агресія російської федерації проти України та тимчасова окупація територій є саме такими обставинами.
Також, зазначив, що судом не було враховано дані Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №42022232090000075 від 12.04.2022 року, в якому підтверджується факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підприємства. Не було враховано, що 09.04.2022 невстановлені особи у військовій формі з бази відповідача у с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області протиправно заволоділи автомобілем КАМАЗ та вивезли три дрони для проведення с/г робіт, а 23.04.2022 з території підприємства військові рф захопили належні підприємству на праві власності 11 мультикоптерів DJL Argas (CE). Також, 17.06.2022 товариство звернулось із заявою про те, що 24.02.2022 у зв`язку з тимчасовою окупацією військовослужбовцями російської федерації території Херсонської області, військовими рф здійснено проникнення до товариства за адресою Херсонська область, Бериславський район, селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, у зв`язку з чим представники підприємства позбавлені доступу до підприємства та належного майна. Також не прийнято до уваги й те, що рішеннями національних судів неодноразово підтверджено знищення та викрадення військовими рф майна відповідача. 
Також послався на те, що позиція відповідача підтверджується судовою практикою, а саме постановою Херсонського апеляційного суду від 09.04.2025 р. по справі №650/3776/24, яка є аналогічною за змістом позовних вимог та сторін процесу.
Також вказав, що товариство не відмовляється від своїх зобов`язань, але наголошує на неможливості їх виконання у період тимчасової окупації, ліквідації її наслідків та до моменту повного розмінування земельних ділянок, що унеможливлює безпечне ведення господарської діяльності. 
При цьому скаржник просив долучити до матеріалів справи докази, які надаються разом з апеляційною скаргою, пояснюючи це тим, що Товариством було подано докази до суду першої інстанції, але той не досліджував та не оцінював ці докази при ухвалені оскаржуваного судового рішення, а саме дослідження їх буде сприяти правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя, а тому при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення у цій справі зазначені докази також можуть бути досліджені та оцінені апеляційним судом. При цьому вказав, пославшись а конкретні рішення Європейського суду з прав людини, що надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму відзиві адвокат Чиркіна Людмила Юріївна, яка діє від імені позивача ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
При цьому вказала, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.
Також зазначила, що самі по собі посилання на вказаний факт (тирча сова окупація) без надання належних доказів на підтвердження неможливості виконання відповідних зобов`язань за договором оренди землі не можуть бути підставою для звільнення від вказаних зобов`язань. 
Також вказала, що згідно з відповіддю Борозенської сільської ради за №625 від 25.03.2025 року зазначено наступне: земельна ділянка площею 9,8069 га (кадастровий номер 6520983700:04:004:0008) власником якої є громадянин ОСОБА_1 , розташована згідно схеми поділу земель колишнього КСП "ім. Леніна" в контурі №34 ділянка № НОМЕР_2 за межами села Нова Кубань на території Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Згідно обстеження масиву, в якому розташована вище згадана земельна ділянка, військовою частиною збройних сил України НОМЕР_1 був складений відповідний акт №71-3п про виконання робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів від 07 липня 2024 року, один екземпляр якого отримала Борозенська сільська рада. Земельна ділянка придатна для використання за цільовим призначенням.
Також, зазначила, що із нотаріально посвідчених заяв працівників відповідача ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в період з вересня 2023 року по березень 2024 року працювали у відповідача) вбачається, що відповідач протягом 2023-2024 років провадив господарську діяльність на території Бериславського району Херсонської області.
Також послалася на відповіді директорів ТОВ "Агро-Лайф 2023" і ТОВ "Додола 2021", згідно з якими вказані підприємства використовують земельні ділянки на території Бериславського району (Бериславська ОТГ, Новорайська ОТГ, Великоолександрівська ОТГ, Борозеньска ОТГ, Милівська ОТГ), які перебувають у Товариства на праві користування (оренда, емфітевзис, тощо). У випадку наявності підстав проводиться огляд земельних ділянок на предмет наявності вибухонебезпечних предметів, при цьому на переважній більшості таких ділянок зазначені предмети виявлені не були. В разі наявності сумнівів щодо можливості безпечного користування земельними ділянками, ними залучаються відповідні фахівці для проведення обстеження земельних ділянок на можливість безпечного використання. Щодо сплати орендної плати, повідомили, що вказані Товариства виплачують орендну плату з 2023 по теперішній час.
Відтак, вважає, що з урахуванням вищенаведеного, у відповідача відсутні будь – які перешкоди в користування земельною ділянкою позивача та вчасній і систематичній сплаті орендної плати, відсутні жодні виключні об`єктивні обставини, передбачені статтею 762 ЦК України.
Також вказала, що відповідач в апеляційній скарзі свідомо перекручує текст документів, які додає як докази до апеляційної скарги, а саме лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11.06.2025 року, відповідно до якого земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, нібито є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами. Насправді ж дане відомство жодним чином не констатує факт забруднення вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, яка належить позивачу, але допускає "ймовірність" даного забруднення, до того ж, воно рекомендує відповідачу звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації з метою точного встановлення та підтвердження земельних ділянок. Крім того, земельна ділянка, яка належить позивачу, очищена від вибухонебезпечних предметів, про що складено відповідний Акт, який долучався представником позивача до позовної заяви.
На її думку, також неспроможним є і аргумент відповідача щодо звільнення його від сплати податкових зобов`язань, адже звільнення від сплати податкових зобов`язань жодним чином не підтверджує факту неможливості користуватися земельною ділянкою.
Також вважає, що сам факт наявності відкритого досудового розслідування не може вважатися належним доказом, який би звільняв відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати. 
Крім того, зазначила, що у зв`язку із значною завантаженістю сторона позивача не мала можливості у встановлений судом строк подати відзиви на апеляційні скарги, у зв`язку чим просить суд прийняти вказаний відзив та долучити до матеріалів справи.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 02.09.2025 року о 09-55 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 

Фактичні обставини, встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 володіє на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно – територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1834855565209, дата реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 22.05.2019 року.

19 січня 2007 року між групою громадян (56 власників земельних ділянок) та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавці передали орендарю в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, вказаних в додатку, який є невід`ємною частиною договору, які знаходяться в адміністративних границях Новокубанської сільської ради, Бериславського району, Херсонської області (далі – Договір оренди від 19 січня 2007 року).

Вказаний договір оренди зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001.

20 січня 2015 року між ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" (Орендар) та Приватним підприємством "ЮТС – Агропродукт Плюс" (код ЄДРПОУ 32300975) (Новий орендар) укладено Договір про заміну сторони у договорі оренди, за умовами якого з 20 січня 2015 року Новий орендар Приватне підприємство "ЮТС – Агропродукт Плюс" набуло прав та обов`язків Орендаря за Договором оренди землі від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001.

Право оренди за вказаним договором зареєстровано 23 листопада 2015 року.

28 грудня 2017 року між позивачем та ПП "ЮТС – Агропродукт Плюс" (Орендар) та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" (Новий орендар) було укладено Додаткову угоду №1700112 від 28 грудня 2017 року до Договору оренди землі від 19 січня 2007 року за №4АА002463-040771600001.

За умовами вказаної Додаткової угоди: зі згоди Орендодавця Орендар передав, а Новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, до Додаткової угоди додано також акт приймання – передачі земельної ділянки від Орендаря до Нового орендаря.

Крім того, Договір оренди від 19 січня 2007 року за № 4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825 Додатковою угодою №1700112 від 28 грудня 2017 року було викладено в новій редакції.

Відтак, з 28 грудня 2017 року Орендарем (користувачем) земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:04:004:0008, площею – 9,8069 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області (до адміністративно-територіальної реформи в межах Новокубанської сільської ради, Бериславського району Херсонської області) та яка належить праві власності ОСОБА_4 , є відповідач ТОВ "ЮТС-Агропродукт".

20 березня 2019 року між ОСОБА_4 та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" укладено Додаткову угоду №1700112-2 до Договору оренди землі від 19 січня 2007 року за №4АА002463-040771600001, номер запису про інше речове право №31656825, за умовами якої Договір оренди землі між Позивачем та Відповідачем було пролонговано до 30 листопада 2026 року та збільшено розмір орендної плати, а саме 7,09% від нормативної грошової оцінки землі.

Позивачем та Відповідачем з урахування положень Договору оренди та додаткових угод до нього узгоджено наступні умови: строк дії договору оренди – до 30 листопада 2026 року (п.3.1. Договору оренди в новій редакції); нормативна грошова оцінка земельної ділянки: 350 786,38 грн (п.2.3. Договору оренди в новій редакції); розмір та форма виплати орендної плати: орендна плата складає 7,09% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 24 695,36 грн за повний рік оренди і вноситься в грошовій формі.

З суми орендної плати, яка належить виплаті Орендодавцю, Орендарем, як податковим агентом, утримуються податки та збори, передбачені чинним законодавством України.

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, що розраховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін. Інші показники інфляції (індекс споживчих цін на товари і послуги) не впливають на визначення розміру орендної плати (пункти 4.1., 4.2., 4.4. Договору оренди в новій редакції).

Із цієї суми Орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

За згодою Сторін розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у: натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів, у кількості або вартістю, яка є пропорційною до розмірів орендної плати у грошовій формі (з врахуванням умов п. 4.2. даного Договору). Номенклатура товарної продукції, що підлягає видачі узгоджується Сторонами додатково. Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами (актами, відомостями та ін.); в іншій формі, що визначається та погоджується Сторонами додатково.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій яка сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування в залежності від того, яка із подій яка сталася раніше).

В разі виплати орендної плати авансом за наступні роки, до орендної плати застосовується коефіцієнт індексації, який діє в рік фактичної виплати, в подальшому – розмір орендної плати за роки, за які була здійснена виплата орендної плати, в майбутньому не індексуються (пункти 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Договору оренди в новій редакції).

Порядок виплати орендної плати: орендна плата вноситься Орендарем у строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року в період дії Договору оренди. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок Орендодавця та/або виплачує через касу Орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ "Укрпошта" шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі. Орендна плата може бути перерахована на користь Орендодавця як Орендарем, так і за дорученням останнього, третьою особою, що вважається належним виконанням умов цього Договору (п. 4.5. Договору оренди в новій редакції).

Серед обов`язків Орендаря Сторонами Договору оренди землі узгоджено, обов`язок Орендаря вчасно сплачувати всі належні за цим Договором орендні платежі (пункт 9.4. Договору оренди), який одночасно кореспондується з правом Орендодавця вимагати своєчасного внесення орендної плати, яке закріплено в пункті 9.1. Договору оренди землі.

Порядок припинення Договору оренди: при укладені Договору оренди Орендарем та Орендодавцем узгоджено, а саме: дія Договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із Сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використання, а також інших підстав визначених законом.

Розірвання даного Договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання Договору в односторонньому порядку є лише випади визначені законом (пункти 12.3., 12.4. Договору оренди).

Орендарем сплата орендної плати відповідно до окресленого вище Договору оренди здійснювалася до 31 грудня 2021 року.

Сторонами не оспорюється, що, починаючи з 2022 року, орендар припинив сплачувати орендодавцеві орендну плату за користування орендованою земельною ділянкою. Тобто, відповідач не вносить своєчасно орендну плату і на день звернення із позовною заявою заборгував орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки на загальну суму 74 086,08 грн.

19 березня 2025 року представником позивача направлено Відповідачеві вимогу про сплату заборгованості з орендної плати за №18-03/2025-13, дану вимогу отримано відповідачем 24.03.2025 року, що підтверджується трекінгом з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта". 

Станом на дату складення даної позовної заяви Договір оренди землі, який укладено між Орендодавцем та Орендарем – не припинено.

Згідно з відповіддю, наданою Борозенською сільською радою за №625 від 25.03.2025 року, зазначено наступне: земельна ділянка площею 9,8069 га (кадастровий номер 6520983700:04:004:0008) власником якої є громадянин ОСОБА_1 , розташована згідно схеми поділу земель колишнього КСП "ім. Леніна" в контурі №34 ділянка № НОМЕР_2 за межами села Нова Кубань на території Борозенської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. 

Згідно обстеження масиву, в якому розташована вище згадана земельна ділянка, військовою частиною збройних сил України НОМЕР_1 був складений відповідний акт №71-3п про виконання робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів від 07 липня 2024 року, один екземпляр якого отримала Борозенська сільська рада. Земельна ділянка придатна для використання за цільовим призначенням.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України – порушення законів та звичаїв війни.
Перший епізод зареєстровано на підставі самостійного виявлення прокурором відповідної інформації. У ньому зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно об 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ "ЮТС-Агропродукт", яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки – зокрема автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_3 – на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації ОСОБА_5 , що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції. 
Другий епізод внесено до ЄРДР 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ "ЮТС-Агропродукт". Згідно з викладеними в ній обставинами, у зв`язку з тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації території Херсонської області, зокрема Бериславського району, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, офіційно засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, визнається форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). ТПП України підтвердила, що 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). 

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, розгляд справи судом першої інстанції за відсутності відповідача, обґрунтування відповідачем причини відсутності доказів у справі, апеляційний суд вважає, що доводи скаржника щодо долучення доказів заслуговують на увагу, а тому вважає поважною причину неподання скаржником у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив задовольнити відповідне клопотання скаржника та прийняти докази на стадії апеляційного перегляду справи.

На підставі листа Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03 2942/66 16/3 від 11.06.2025 року, земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, щодо якого подано позов, є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами. Крім того, Головне управління ДСНС України у Херсонській області не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях у зв`язку із щоденними обстрілами з боку російської федерації.

21.11.2023 Борозенською сільською радою Бериславського району Херсонської області розпорядженням №238 відповідачу надано податкові пільги щодо земельної ділянки позивача у період з 09.11.2022 по 31.12.2022. Аналогічні розпорядження ухвалювались щодо цих земельних ділянок і на повний 2024 рік.

Крім того, враховуючи вказані положення ч.8 ст.83 ЦПК України, залучення на стадії апеляційного перегляду справи доказів, наданих відповідачем, обґрунтування позивачем причини неподання доказів, апеляційний суд вважає, що доводи сторони позивача щодо долучення доказів заслуговують на увагу, а тому вважає поважною причину неподання позивачем у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив задовольнити відповідне клопотання та прийняти докази на стадії апеляційного перегляду справи.

Згідно з відповідями директорів ТОВ "Агро-Лайф 2023" від 12.05.2025 року і ТОВ "Додола 2021" від 12.05.2025 року за №12/02-3 вказані підприємства використовують земельні ділянки на території Бериславського району (Бериславська ОТГ, Новорайська ОТГ, Великоолександрівська ОТГ, Борозеньска ОТГ, Милівська ОТГ), які перебувають у Товариства на праві користування (оренда, емфітевзис, тощо). У випадку наявності підстав проводиться огляд земельних ділянок на предмет наявності вибухонебезпечних предметів, при цьому на переважній більшості таких ділянок зазначені предмети виявлені не були. В разі наявності сумнівів щодо можливості безпечного користування земельними ділянками, ними залучаються відповідні фахівці для проведення обстеження земельних ділянок на можливість безпечного використання. Щодо сплати орендної плати, повідомили, що вказані Товариства виплачують орендну плату з 2023 по теперішній час.

Також, відповідно до нотаріально посвідчених заяв працівників відповідача ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) останній протягом 2023-2024 років провадив господарську діяльність на території Бериславського району Херсонської області.

По суті відповідачем не заперечується, що, починаючи з 2022 року, відповідач припинив сплату позивачу орендної плати.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. 

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст.526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 

За положеннями ст.651 ЦК України ("Підстави для зміни або розірвання договору"):
--- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);
--- договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2);
--- у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина 3).

За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За положеннями ст.ст.21, 22 вказаного Закону орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

За положеннями ст.24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Статтею 96 ЗК України серед обов`язків землекористувачів передбачений такий, як обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею (п."в" ч.1). 

На підставі ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24, 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 

Аналогічна умова зазначена в Договорі оренди землі. 

Відповідно до пункту "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

У постанові від 25.06.2025 року у справі № 610/941/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок:
"У ч.2 ст.651 ЦК України використано формулу закінчення "та в інших випадках", що дозволяє зробити висновок, що правило, викладене у цій правовій нормі, не може бути скасоване (ані спеціальним законодавством, ані домовленістю сторін), а може бути винятково доповнене – спеціальним законодавством або домовленістю сторін.
З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила ч.2 ст.651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки – доповнюють одні одних. 
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24". 

Також у вказаній вище постанові зазначено: 
"Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати … під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття "систематичність" у подібних правовідносинах є усталеною". 

Також у вказаній постанові Верховний Суд висловив свою позицію щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а також на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Так, щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України Верховний Суд зазначив: 
"Щодо поняття "несплата", вжите у п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Такий висновок є логічним та виправданим, оскільки поняття "несплата" та "недоплата" не є тотожними. Оскільки в конструкції згаданої правової норми не наведено жодного означення до слова "несплата", можна виснувати, що законодавець у згаданій правовій нормі не передбачив жодної альтернативи повної несплати, тобто не визначив, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є не лише систематична несплата, а й систематична недоплата орендної плати. До того ж потрібно враховувати, що розмір недоплати може варіюватися орієнтовно від 1 % до 99 % суми належної орендної плати, що не може не впливати на ступінь порушення прав власника землі та оцінку істотності такого порушення. Протилежне розуміння, а саме якщо вважати підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, зокрема й сплату орендної плати не в повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), навряд чи буде справедливим та розумним, оскільки під дію цієї спеціальної норми права підпадатимуть і незначні (неістотні) порушення, наприклад систематична недоплата 1,00 грн зі 10 000,00 грн орендної плати. За таких обставин суди будуть змушені на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України розривати договори оренди землі всупереч принципу збереження договору".

Щодо розірвання договору оренди землі на підставі ч.2 ст.651 ЦК України Верховний Суд зазначив:
"Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії – "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору". Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. … 
Головна ідея, на якій ґрунтується правило ч.2 ст.651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору. …
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові (від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23) зазначала, що у разі, якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а загальне правило ч.2 ст.651 ЦК України – у разі істотності порушення договору іншою стороною.
Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.
Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.
Верховний Суд ураховує, що у контексті ч.2 ст.651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У п."д" ч.1 ст.141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати".

Таким чином розірвання договору оренди землі можливе як на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, так і на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. У першому випадку (п."д" ч.1 ст.141 ЗК України) мають бути доведені два та більше випадки повної несплати орендної плати. У другому ж випадку (ч.2 ст.651 ЦК України) має бути доведено істотне порушення умов договору, наприклад, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував. 

У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 388/647/17 зроблено такий висновок: "у своєму висновку суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати СПС "Степ" орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а ОСОБА_2 та у подальшому позивач ОСОБА_1 отримали орендну плату наперед. Доводи касаційної скарги про систематичну несплату відповідачем орендної плати не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження. Суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_2 орендної плати наперед за 2014-2016 роки та отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2015-2016 роки". 

У цій справі відсутні докази отримання позивачкою орендної плати наперед, проти цього відповідач не заперечує. 

Щодо суті спору

Відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи про те, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, який триває дотепер, окупацією з 03.03.2022 року по 11.11.2022 року території Херсонської області, зокрема Борозенської селищної територіальної громади, до якої належить Новокубанська сільська рада, на якій розташована орендована земельна ділянка, невідновленням до сих пір діяльності відповідача, знищенням та викраденням військовими рф майна відповідача, що, на думку відповідача, обумовлює неможливість виконання підприємством своїх обов`язків за договором оренди. 

У цій справі сторонами по суті не заперечується, і з приводу цього спір відсутній, що з огляду на розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (348 315,93 грн), сума орендної плати складає 24 695,36 грн щорічно (348 315,93 грн х 7,09%). Відтак, відповідно до умов договору оренди орендар повинен був сплатити орендну плату за період: 2022 рік – 24 695,36 грн; 2023 рік – 24 695,36 грн; 2024 рік – 24 695,36 грн, однак цього не зробив. Загальна сума заборгованості становить 74 086,08 грн. 

У цій справі встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Новокубанської сільської ради Бериславського району Херсонської області (наразі – Борозенська сільська територіальна громада).

У період із 03.03.2022 року по 09.11.2022 року вказана територія перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. 

Зазначене підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказане підтверджується також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, який є чинним. 

Згідно із ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У позові зазначено про те, що відповідач не сплатив орендну плату за вказаним договором оренди за 2022, 2023 та 2024 роки. Відповідач цей факт не заперечив. 

28 лютого 2022 року Торгово-Промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії російської федерації проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану. Таким чином, ОСОБА_6 підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022).

Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"). 

У постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;
--- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 у справі № 922/999/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;
--- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
--- Суд зазначає, що вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" мають загальний характер та підлягають застосуванню, у тому числі до орендних правовідносин (у питанні звільнення від сплати орендної плати на підставі форс-мажорних обставин з огляду на введення воєнного стану), що підтверджується також і висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма ч.6 ст.762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи зазначене, вважає, що в 2022 році орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати.

Також апеляційний суд враховує, що сільськогосподарське виробництво є сезонним видом господарства. Орендар не зміг провести посівну компанію в 2022 році й фактично залишився без доходу за 2022 рік. Тимчасова окупація території з 03.03.2022 року по 09.11.2022 року, на якій розташована спірна земельна ділянка, впливає на можливість орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, проводити посівну компанію, збирати врожай тощо, по суті унеможливила проводити вказані дії. 

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, орендар не допустив у 2022 році умисне порушення умов договору. Вина орендаря у несплаті орендної плати за 2022 рік відсутня.

Як наслідок, згідно з ч.6 ст.762 ЦК України, наймач має бути звільнений від плати орендної плати за 2022 рік.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки. 

Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, як підстава позову, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи й дав належну оцінку зібраним доказам, а тому прийшов до вірного висновку про те, що у справі відсутні докази сплати відповідачем орендної плати на користь позивача, крім 2022 року, за який вина орендаря у несплаті орендної плати відсутня, також за 2023 та 2024 роки за умовами договору оренди землі.

Також суд обґрунтовано встановив, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість у 2023 та 2024 роках використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності, адже матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. При цьому апеляційний суд враховує, що в 2023 та 2024 роках правобережжя Херсонської області, на якій розташована спірна земельна ділянка, після деокупації 11.11.2022 року, була вільна від окупантів, лінія фронту з часу деокупації по суті проходить по руслу річки Дніпро, що в певній мірі є стабілізуючим фактором. Також, як правильно вказав суд, відповідач не звертався до позивачки з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

Крім того, посилання на воєнний стан або лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року не є достатніми підставами для безумовного звільнення від виконання зобов`язань з виплати орендної плати за землю за 2023 та 2024 роки, оскільки такий лист носить загальний характер і не містить ідентифікації конкретного зобов`язання відповідача. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема висновків Верховного Суду у справах № 910/8580/22, № 910/14244/20 та інших, сторони, що посилаються на форс-мажор, повинні довести його наявність у конкретному випадку та безпосередній вплив на виконання їхніх зобов`язань, чого у цій справі відповідачем не зроблено.

Апеляційний суд враховує, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства, а також того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом.

Встановивши, що відповідач систематично не виконував свого обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, суд дійшов правильного висновку про розірвання договору оренди. 

Також, розглядаючи вказаний спір, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Позивач є власником земельних ділянок. Як орендодавець він передав їх в оренду відповідачу, очікуючи від останнього сплати орендної плати. Тобто, для позивача єдиним призначенням спірної земельної ділянки є отримання відповідного доходу: або в результаті передання її в оренду, або в результаті самообробітку. Відповідач, орендуючи землю, також має на меті отримання прибутку. Проте між власником землі та її орендарем існує суттєва різниця: орендодавець виступає у якості власника землі, він вже має її у своїй власності, а орендар лише планує отримати дохід від оренди землі. Таким чином, неотримання орендодавцем орендної плати за свою землю по суті позбавляє його своєї власності.

У цій справі, як вбачається, відмова в задоволенні позовних вимог з підстав несплати орендної плати за 2023, 2024 роки по суті буде означати позбавлення позивача його орендної плати за свою землю та/або у позбавленні його права на повернення земельних ділянок від орендаря внаслідок несплати останнім орендної плати за вказаних обставин. Тобто, позивач по суті буде позбавлений (тимчасово на невизначений час або взагалі) своєї власності: з одного боку, земельні ділянки будуть належати на праві оренди орендареві і позивач їх не отримає у своє володіння, а, з іншого боку, і орендна плата йому не буде сплачена. Отже, за таких обставин орендодавець хоча і буде вважатися формальним власником земельних ділянок, однак по суті жодного зиску з цього мати не буде. Саме така ситуація і склалася за обставинами справи, адже повномасштабна війна рф проти нашої держави триває вже більше 3-х років і час її завершення, як і час повоєнного відновлення, наразі невідомі. Таким чином, гіпотетична відмова в позові призведе до того, що позивач, як орендодавець, як за минулий час, так і наперед на невизначений час буде позбавлений своєї власності, що по суті означає порушення справедливого балансу між інтересами орендаря та інтересами позивача як орендодавця, оскільки позивач буде фактично позбавлена як своєї землі, так і орендної плати, в той час як відповідач жодних обтяжень нести не буде. 

У випадку ж задоволення позову про розірвання договору оренди землі з підстав несплати орендної плати за 2023, 2024 рок кожна зі сторін залишається при своїх інтересах, зокрема і відповідач, відносно якого, за обставинами справи, не доведено, що він буде нести якийсь надмірний тягар. 

Отже, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог про розірвання договору оренди землі, а рішення суду є законним і обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом того, що невиконання умов договору за 2023, 2024 роки відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено форс-мажорними обставинами, а саме військовою агресією російської федерації проти України, окупацією в період з 24.02.2022 року по 11.11.2022 року території Херсонської області, невідновлення діяльності підприємства, що, на думку відповідача, є підставою для звільнення від відповідальності, звільнення від виплати орендної плати за 2023-2024 роки. При цьому апеляційний суд виходить з того, що самі по собі вказані обставини без надання належних доказів на підтвердження неможливості виконання відповідних зобов`язань за договором оренди землі у 2023, 2024 роках не можуть свідчити про очевидну неможливість використання у вказаний період земельної ділянки відповідачем у своїй господарській діяльності.
Також слід залишити поза увагою й посилання скаржника на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, посилання на рішення національних судів, якими неодноразово підтверджувалось знищення та викрадення військовими рф майна відповідача, а також посилання на дані Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №42022232090000075 від 12.04.2022 року. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що матеріали справи не містять сертифікату, який був би виданий за зверненням ТОВ "ЮТС-Агропродукт", не містять належних доказів на підтвердження того, що підприємство зупинило роботу у 2023-2024 роках у зв`язку з воєнним станом, що воно було позбавлено можливості у вказаний період виконувати свої зобов`язання за договором оренди. Крім того, вказаний Витяг з ЄРДР лише підтверджує факт попереднього виявлення органом досудового розслідування обставин щодо протиправного заволодіння 09 квітня 2022 року невстановленими особами у військовій формі з бази ТОВ "ЮТС-Агропродукт" автомобілем КАМАЗ держ. номер НОМЕР_3 та трьома дронами для проведення с/г робіт вартістю 1,5 млн. грн, а не підтверджує такий факт і, крім того, відповідач не довів причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними обставинами та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором оренди.
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять в собі підстав для його скасування, підлягають відхиленню інші доводи апеляційної скарги. 

       Висновки суду апеляційної інстанції

       Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

       Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" залишити без задоволення.

       Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 травня 2025 року залишити без змін. 

       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

       Дата складення повної постанови – 02 вересня 2025 року.

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _          Л.П. Воронцова

                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _          О.В. Кутурланова