справа № 759/18747/24                                         головуючий у суді І інстанції Ключник А.С.
провадження № 22-ц/824/8785/2025      суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
05 серпня 2025 року                                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Березовенко Р.В., 
суддів:                         Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря   Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Олійником Олегом Олександровичем на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року директор СП «ЕНЕРОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Лопатін К.О. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив суд:
стягнути з відповідачів на користь підприємства заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 324,73 грн; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 21 577,46 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 738,60 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 71 688,77 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з теплової енергії у розмірі 26 804,43 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 48 881,39 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 136,64 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 74,86 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позову вказав, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з урахуванням оплат. Перелік договорів, споживачів та сум грошових зобов`язань, право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.  
Позивач прийняв право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 34 902,19 грн та прийняв право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації від 10 квітня 2018 року №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).
Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.
Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг.
Позивач вказує, що відповідачі проживають в квартирі АДРЕСА_1 , яка під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає позивач.
Відповідачі від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовилися, проте своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2024 року становить 156 113,19 грн, з яких: за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8738,60 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 71 688,77 грн; за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 26 804,43 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 48 881,39 грн.
Також у відповідачів існує заборгованість:
За період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії - 136,64 грн, з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води - 74,86 грн.
Оскільки відповідачі продовжують ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашають заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.
22 жовтня 2024 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на позовну заяву, в якій заперечили проти позовних вимог з підстав недоведеності суми боргу і статусу відповідачів, як власників квартири. Вказали, що в період нарахування заборгованості були неповнолітніми та не мали обов`язку сплачувати за житлово-комунальні послуги. Також просили суд застосувати загальні строки позовної давності до заявленої позивачем суми недоведеної заборгованості понад три календарних роки до дати подання позову.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року, з урахуванням ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року про виправлення описки, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 324,73 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 21 577,46 грн, що загалом становить 34 902,19 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 8 738,60 грн; за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 71 688,77 грн; за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 804,43 грн; за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги постачання гарячої води у розмірі 48 881,39 грн; за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 136,64 грн; за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 74,86 грн, що в загальному розмірі складає 156 321,69 грн. У частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн, витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Не погодившись із таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Олійник Олег Олександрович 04 березня 2025 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.
Підтримавши доводи відзиву на позовну заяву, вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.
Місцевий суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 щонайменше з грудня 2021 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Так само судом було проігноровано відомості із закордонного паспорту ОСОБА_1 з відмітками про виїзд за кордон, з яких вбачається, що з початку 2019 року ОСОБА_1 поїхала до Грузії, а в подальшому перебувала у Республіці Польща, куди поїхала з дитиною у зв`язку з початком війни в Україні.
Відповідно до заяви ОСОБА_7 (колишнього чоловіка апелянтки) він зі ОСОБА_1 разом проживали з 2017 року.
Вказане вище дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з 2017 року та до сьогодні, а ОСОБА_2 не проживає з 2019 року та до сьогодні, а отже фактично не користувалися та не користуються комунальними послугами у період, який зазначений у рішенні суду.
Більше того, відповідно до рахунків за спожиті послуги, долучених позивачем, власницею особового рахунку № НОМЕР_1 по квартирі за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .
У зв`язку з тим, що апелянти не проживали у даній квартирі з моменту, коли виникла заборгованість, вони не прохали у постачальника розстрочити, відстрочити, реструктурувати борги, адже про ці борги Апелянтам нічого не було відомо.
Також у оскаржуваному рішення суд встановив, що ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 у лютому 2019 року, проте безпідставно стягнув з апелянтів заборгованість у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, тобто за той період, коли ОСОБА_2 був неповнолітній.
Крім того, у відзивах на позовну заяву, апелянти заявили про застосування строків позовної давності, проте судом неправильно застосовані норми матеріального права та існує неповне дослідження обставин справи.
Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість по квартирі за адресою: АДРЕСА_3 починає рахуватися з 01 липня 2015 року та позивач вимагав стягнути заборгованість саме з цього періоду. При цьому, строк позовної давності закінчився 01 липня 2018 року, до введення обмежень з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та внесення змін у Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до суду 09 вересня 2024 року.
Навіть якщо враховувати, що апелянти досягли повноліття з липня 2017 року та лютого 2019 року, позовні вимоги також не можуть бути задоволені, адже з 21 липня 2017 року ОСОБА_1 виповнилося вісімнадцять років, тож після першої заборгованості, що виникла у конкретний календарний місяць - підлягає відрахуванню трьох річний строк, тобто у липні 2020 року закінчився строк позовної давності. Враховуючи, що режим карантину, спричинений коронавірусною хворобою (COVID-19) закінчився 30 червня 2023 року, то навіть з умовою продовжених строків, позивачем пропущено строки позовної давності.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Олійником Олегом Олександровичем на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
05 травня 2025 року представниця Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Антонченко А.О. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
З посиланням на практику Верховного Суду, представник вказала, що проживання відповідачів в іншому місці не звільняє їх від обов`язку сплачувати комунальні послуги за місцем реєстрації. Зауважила, що відповідачі не зверталися до позивача із документами, які підтверджують тимчасове не проживання певних споживачів за місцем реєстрації, або ж із повідомленнями про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, а тому надані послуги мають бути оплачені у повному обсязі.
При вирішенні питання про застосування строків позовної давності просила врахувати, що визначені статтями 257, 258 строки позовної давності продовжуються на строк дії карантину, а тому пропущено може бути лише строк за вимогами, які виникли до 12 березня 2017 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду, постановленою на місці у судовому засіданні 05 серпня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання апелянтів про виклик свідків.
У судовому засіданні представник апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Олійник Олег Олександрович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу просили задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати в частині вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємство, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Відтак з 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ). 
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) з 01 травня 2018 року складає 156 113,19 грн, з них: заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 738,60 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 71 688,77 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з теплової енергії у розмірі 26 804,43 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 48 881,39 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по платі за абонентське обслуговування та постачання теплової енергії та по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії - 136,64 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання - 74,86 грн.
Відповідно до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 13 324,73 грн, а з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 577,46 грн., що також підтверджується додатками №1 та №2 до вказаного договору.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції вважав доведеним, що позивач належним чином виконує свої зобов`язання шляхом надання відповідачам послуг з централізованого опалення та послуг з водовідведення та гарячої води, а відповідачі у свою чергу порушують свої зобов`язання та умови перед позивачем, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у них виникла заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання, а також за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Наданий позивачем розрахунок заборгованості стороною відповідачів в ході розгляду справи спростовано не було, як і не надано доказів належної сплати за надані житлово-комунальні послуги. Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо письмового звернення до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відключення/ постачання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання або про здійснення перерахунку боргу за адресою проживання. Також відсутні докази про письмові щомісячні показники лічильника, які необхідно надавати позивачу, не зважаючи на те, що лічильник є повіреним і має справний стан, оскільки саме споживач зобов`язаний щомісячно надавати позивачу показання свого лічильника, навіть якщо лічильник має постійний показник так як споживач не користується послугою.
Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли повноліття у 2017 р. та 2019 р., відносно них позовні вимоги задоволено частково.
Суд також вважав незастосовними до позовних вимог наслідки спливу строків позовної давності, оскільки згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.
Відповідно статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно зі ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.
Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».
За вимогами ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.
Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року у новій редакції.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2189-VIII від 9 листопада 2017 року визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34(5085). Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №910/7968/19.
Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.
За відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , а тому є споживачами комунальних послуг, які надаються за місцем їх реєстрації та мають нести обов`язок з їх сплати.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідачі своєчасно не вносили плату за послуги постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 липня 2024 року заборгованість становить 156 113,19 грн, з яких: за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8738,60 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 71 688,77 грн; за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 26 804,43 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 48 881,39 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року позивач прийняв від ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла станом на 01 травня 2018 року в розмірі 34 902,19 грн. та прийняв право вимоги до відповідачів будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.
Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, відповідачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від них виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.
Частина перша, друга статті 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Оскільки відповідно до частини першої статті 64 ЖК України повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями з утримання жилого приміщення, з урахуванням положень статті 71 ЖК України проживання в іншому місці певний період часу не звільняє апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати отриманих комунальних послуг після досягнення ними повноліття, так як матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі АДРЕСА_1 . Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17.
Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги в частині апелянтів, місцевий суд хоч і зазначив про досягнення відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повноліття у 2017 та у 2019 роках відповідно, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог щодо них, в резолютивній частині оскаржуваного рішення фактично стягнув з них заборгованість за період з 01 травня 2018 року.
Вирішуючи заяву відповідачів про застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог, суд першої інстанції не врахував наступне.
Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України  для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
  Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діяв і на час звернення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до суду першої інстанції з позовом.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12, набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Оскільки збільшення обсягу відповідальності споживача комунальних послуг за правилами ч. 2 ст. 5 ЦК України не допускається та застосовується в силу прямої дії аналогічної норми ст. 58 Конституції України, до позовних вимог КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення заборгованості, яка виникла до 02 квітня 2017 року підлягають застосуванню строки позовної давності, оскільки відповідно до наданих позивачем розрахунків позовні вимоги заявлено за період з січня 2015 року, а остання сплата заборгованості на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відбулася у листопаді 2016 року.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
За встановлених обставин, суд першої інстанції не виконав процесуальний обов`язок щодо перевірки та оцінки наданого позивачем розрахунку у розрізі доводів відповідачів, а тому колегія суддів здійснює перерахунок самостійно.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, нарахування за централізоване опалення у квітні 2017 року на суму 22,07 грн погашено за рахунок субсидії; за постачання гарячої води у травні на суму 524,13 грн позивачем здійснено коригування на суму 1 503,07 грн.
Отже, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 за вирахуванням пільг і коригувань, належить стягнути солідарно за період з серпня 2017 року по 01 травня 2018 року 3 386,69 грн за централізоване опалення та 10 099,98 грн за постачання гарячої води.
За період з травня 2018 року по лютий 2019 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , за вирахуванням пільг і коригувань, належить стягнути солідарно 5 556,60 грн за централізоване опалення та 11 839,56 грн за постачання гарячої води.
За період з березня 2019 року по 31 жовтня 2021 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вирахуванням пільг і коригувань, належить стягнути солідарно 3 182,00 грн за централізоване опалення та 59 849,21 грн за постачання гарячої води.
За період з 01 листопада 2021 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вирахуванням пільг і коригувань, належить стягнути солідарно 26 804,43 грн за централізоване опалення та 48 881,39 грн за постачання гарячої води.
За період з 01 листопада 2021 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить стягнути солідарно плату за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії - 136,64 грн, з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води - 74,86 грн.
Отже, за результатами апеляційного перегляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції,  не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.
Оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення визначив загальну суму заборгованості за спожиті відповідачами житлово-комунальні послуги, з метою уникнення ускладнень при виконанні судового рішення, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову до цих відповідачів.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Ураховуючи, що позов КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підлягає задоволенню частково (88,80%), слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі по 8,60 грн. з кожного.
Крім того, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі по 562,16 грн. з кожного.
Також зі ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,16 грн, а зі ОСОБА_2 - 439,95 грн.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково (11,20%), з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на користь апелянтів підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги по 254,35 грн кожному.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України остаточно шляхом взаємозарахування слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судовий збір у розмірі 307,81 грн, а зі ОСОБА_2 - 185,60 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подану представником - адвокатом Олійником Олегом Олександровичем - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) заборгованість у розмірі 30 882 (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні) 83 копійок, з яких:
заборгованість за спожиті з серпня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 386,69 грн;
заборгованість за спожиті з серпня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 10 099,98 грн;
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по лютий 2019 року послуги з централізованого опалення у розмірі 5 556,60 грн;
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по лютий 2019 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 839,56 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) заборгованість у розмірі 138 928 (сто тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень) 53 коп., з яких:
заборгованість за спожиті з березня 2019 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 182,00 грн;
заборгованість за спожиті з березня 2019 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 59 849,21 грн;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з теплової енергії у розмірі 26 804,43 грн;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 48 881,39 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 136,64 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 74,86 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8,60 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,16 грн, а всього 570 (п`ятсот сімдесят гривень) 76 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8,60 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,16 грн, а всього 570 (п`ятсот сімдесят гривень) 76 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8,60 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 562,16 грн, а всього 570 (п`ятсот сімдесят гривень) 76 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8,60 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 307,81 грн, а всього 316 (триста шістнадцять гривень) 41 копійка.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8,60 грн, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 185,60 грн, а всього 194 (сто дев`яносто чотири гривні) 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 06 серпня 2025 року.
 
Головуючий:                                                                                               Р.В. Березовенко
 
Судді:                                                                                                            О.Ф. Лапчевська
 
                   Г.І. Мостова