ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2464/24  Номер провадження 22-ц/814/1260/25	Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря судового засідання Ракович Д.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" на заочне рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 348456328 від 01.03.2020 у розмірі 65340,00 грн.
В обґрунтування позову позивачем вказувалось, що 01 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №348456328 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику. Уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.
В позові зазначено, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, де обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів 30 000,00 грн, зазначив свої персональні дані, у тому числі банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, погодивши сплату відсотків у розмірі 453,84 відсотків річних від суми Кредиту за весь період користування ним, починаючи з першого дня надання суми Кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.
Після погодження істотних умов кредитування підписання сторонами договору, первісний кредитор виконав обов`язок щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Проте, позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, заявлена позивачем, як правонаступником кредитора, до стягнення.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором та 05.08.2020 року відступив його право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ондайн Фінанс», про що укладений договір факторингу за № 05/0820-01. У подальшому, 05.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24.
Так, у відповідності до реєстру боржників від 05.07.2024 до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 65 340,00 грн, із яких: 30 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 35 340,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю та недоведенністю. 
Рішення суду мотивовано тим, що право вимоги саме до ОСОБА_1 , яка ще не укладала і не отримувала кредит, взагалі було відсутнє, оскільки Кредитний договір укладений 01.03.2020 року, тобто набагато пізніше ніж укладений Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п. 8.2 договору строк дії договору закінчується 28.11.2019.
28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (факторинг) укладено Додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 
Зазначено, що відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс" відбулося в межах строків дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 після укладення договору кредитної лінії № 348456328 від 01.03.2020.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до п. 8.2 договору строк дії договору закінчується 04.08.2021.
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п.1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно.
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно.
Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із  ОСОБА_1 , підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 25.08.2020, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, що не суперечить закону. 
Отже, вважає, що віповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023, право вимоги за кредитним договором №348456328 від 01.03.2020 відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на законних підставах. Оскільки дія договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжена додатковими угодами № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 до 2024 року, а реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023, то перехід права вимоги стосувався дійсного, чинного зобов`язання
Позивач вказував, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неповністю з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, а його висновки про те, що позивач не набув права вимоги до відповідача не відповідають дійсним обставинам та спростовуються викладеними доказами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від № 348456328 від 01 березня 2020 року, за умовами якого останній видано кредит у сумі 30 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № f0926299-b534-4bfd-bd5a-d8e8b107ee73 від 01 березня 2025 року.
Відповідно до договору факторингу від №05/07/24 ТОВ "Юніт Капітал" набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №348456328 від 01.03.2020 внаслідок переходу права від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» внаслідок укладання Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, що набуло право від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - право вимоги від клієнта до Фактора переходить в день підписання Сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку.
Тобто виникнення права вимоги та його перехід від клієнта до Фактора відбувається в день підписання Сторонами реєстру прав вимоги, що був підписаний 28.11.2018 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право вимоги було відсутнє у ТОВ «Таліон Плюс», вони також не мали права передавати його ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та в подальшому до позивача ТОВ «Юніт Капітал».
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.
Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися  до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі  № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17.
Так з матеріалів справи вбачається, що 01.03.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та  ОСОБА_1   укладено кредитний договір №348456328, натомість 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, у подальшому 05.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №05/0820-01, а позивач набув право грошової вимоги за Кредитним договором №348456328 від 01.03.2020 внаслідок переходу права від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», уклавши договір факторингу №05/07/24.
Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс», яке у подальшому було передано ТОВ «Юніт Капітал» на підставі вищевказаних договорів факторингу.
Оскільки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством ТОВ «Таліон Плюс». 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що таке право вимоги було відсутнє у ТОВ «Таліон Плюс», оскільки вони не мали права передавати його ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та в подальшому до позивача ТОВ «Юніт Капітал». 
Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал»  є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 01.03.2020 між останньою та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».  
Відповідно до положень ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
 Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.
Матеріали справи не містять доказів підтвердження здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладання. 
Таким чином, позивачем не доведено факту відступлення йому права грошової вимоги за кредитним договором №348456328 від 01.03.2020.
Вищенаведеним обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку, прийшовши до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал».
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ураховуючи те, що апеляційна скарга не містить доводів оскарження рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом рішення в цій частині не переглядається.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 листопада 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 липня 2025 року.

Головуючий                                                         Т.В. Одринська

Судді:                                                                 О.О. Панченко

В.П. Пікуль