П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/10223/24	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
повний текст судового рішення
складено 29.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До суду з позовом звернулось Головне управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості по земельному податку з фізичних осіб - 62 004 грн. 53 коп. на бюджетний рахунок UA768999980334199813000015744, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код ЄДРПОУ: 37607526, КБК 18010700, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./18010700.
В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є платником земельному податку з фізичних осіб. Згідно п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 62 004,53 грн., яка виникла внаслідок не сплати податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб, нарахованих контролюючим органом, згідно податкових повідомлень-рішень №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року, №1729819-2407-1533 від 21.04.2023 року, а також нарахованої пені. В зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0000306-13085-1532 від 28.03.2023 року, яку було направлено рекомендованим листом на адресу відповідача. Оскільки відповідачем не сплачено вказану суму податкового боргу в добровільному порядку, позивач просить стягнути її в судовому порядку.
Відповідач у справі не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, про яке йому було роз`яснено ухвалою суду від 17.04.2024 року про відкриття спрощеного провадження (а.с 27-28), копію якої було направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 , надану відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Проте дане поштове відправлення не було вручено відповідачу та було повернуто до суду 22.09.2023 року з причин «за закінченням терміну зберігання».(а.с.31)
Відповідно до вимог ч.3 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання положень ч.4 ст.171 КАС України, 08.04.2024 року судом направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про фізичну особу-платника податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
16.04.2024 року до суду надійшла відповідь Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на вказаний запит суду, яким надано відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 з 15.01.2010 р. АДРЕСА_1 . (а.с.26)
Ухвалою суду від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оскільки відсутні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у задоволені позову Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ 44069166) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми податкового боргу - відмовлено.
На вказане рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі №420/10223/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу.
Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є фізичною особою- платником податків.
Відповідно до Розрахунку податкового боргу станом на 15.03.2024 року, довідки про суми податкового боргу станом на 15.03.2024 року та Інтегрованої картки платника ФО ПП ОСОБА_1 станом на 29.02.2024 року сума податкового боргу за платежем «земельний податок з фізичних осіб» (18010700) складає 62 004,53 грн., який виник за рахунок несплати:
1) податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях за №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року в сумі 24 800,98 грн., термін сплати 27.12.2022 р.; за №1729819-2407-1533 від 21.04.2023 року в сумі 36 686,17 грн., термін сплати 28.07.2023 р.; 
2) нарахованої згідно п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України пені в загальній сумі 517,41 грн. (а.с.5, 4 , 12-14)
У зв`язку з несплатою відповідачем в добровільному порядку вказаної суми податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить її стягнути в судовому порядку.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч.4 ст.5 КАС України).
Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України) передбачає, зокрема:
- до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (пп.19-1.1.22 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України );
- контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. (пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України);
- платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України);
- податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. (пп.36.1. ст.36 ПК України);
- виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. (п.38.1. ст.38 ПК України);
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України);
- податкове зобов`язання- сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством(пп.14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України);
- податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (пункт 42.1 статті 42 ПК України);
- документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2. ст.42 ПК України);
- платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України);
- грошове зобов`язання самостійно визначене платником податку оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України);
- при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст.56 ПК України);
- у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п.57.3 ст.57 ПК України);
- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України);
- нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом ( підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України);
- на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п.129.4 ст.129 ПК України).
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України);
- у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України);
- податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст.59 ПК України);
- податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України);
- у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 ПК України);
- стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України);
- стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3 ст.95 ПК України).

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегія суддів зазначає, що системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що контролюючий орган має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених п.95.2 ст.95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги після направлення платникам податків податкової вимоги.
При цьому, вимогами ч.3 ст.73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
Крім того, розглядаючи спір про стягнення контролюючим органом податкового боргу, перевірці підлягають обставини щодо його наявності. Отже, з`ясуванню підлягають обставини, у т.ч. чи є чинним податкове повідомлення-рішення на час звернення з позовом про стягнення боргу.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 25 січня 2019 року у справі №810/1760/17.
Наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 року затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5).
Відповідно до вимог п.п.1 п.1 «Порядок ведення інтегрованої картки платника» розділу ІІ «Інтегрована картка платника» з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом стягнення у даній справі є сума податкового боргу відповідача за платежем «земельний податок з фізичних осіб», яка виникла внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом, згідно податкових повідомлень-рішень.
Перевіряючи правомірність набуття статусу узгодженості податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року та №1729819-2407-1533 від 21.04.2023 року, на підставі яких контролюючим органом визначено суми недоїмки за 2022-2023 р., колегія суддів зазначає наступне.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. (абзац другий пункту 287.5 статті 287 ПК України).
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (п.57.3 ст.57 ПК України).
Так, положеннями статті 57.3 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
З аналізу наведених норм та в контексті спірних правовідносин можна дійти висновку, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання та у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та 15.07.2020 року прийнято рішення про припинення/попереднє припинення підприємницької діяльності. (а.с.17)
Відповідно до довідки, наданої відділом ведення Державного реєстру фізичних осіб платників податків ГУ ДПС в Одеській області, місцем реєстрації ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є АДРЕСА_1 .
Аналіз положень статей 42, 58 ПК України свідчить про те, що податкові повідомлення-рішення є належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Водночас, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копії поштового конверту податкові повідомлення-рішення №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року та №1729819-2407-1533 від 21.04.2023 року були направлені контролюючим органом на адресу: АДРЕСА_3 ., що не є місцем реєстрації ОСОБА_1 .
При цьому, належним доказом вручення податкового повідомлення-рішення, навіть у разі фактичного невручення належним чином надісланого податкового повідомлення-рішення, є повідомлення про вручення поштового відправлення або конверт, на яких поштовою службою робиться відповідна відмітка про причини невручення поштового відправлення.
В цьому випадку, саме з дати, вказаної поштовою службою на повідомленні про вручення, пов`язується початок перебігу десятиденного строку узгодження податкових зобов`язань.
Однак, з наданих у справі доказів про невручення поштових відправлень, з якими позивач пов`язує підтвердження направлення податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, вбачається його надіслання відповідачу на невірну адресу та повернення поштового відправлення до податкового органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
З огляду на викладене, вищевказані податкові повідомлення-рішення направлялися контролюючим органом із порушенням наведених законодавчих норм та не можуть вважатися надісланими (врученими) відповідачу, що, відповідно, виключає підстави для задоволення позову про стягнення з ФО ПП ОСОБА_1 податкового бору.
Аналогічна правова позиція містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №2340/4232/18.
При цьому, колегія суддів зауважує, що контролюючим органом податкова вимога від 28.03.2023 року №0000306-1305-1532 на суму 32 144,31 грн. була направлена відповідачу за його місцем реєстрації: АДРЕСА_2 . (а.с. 6-7)

Стосовно питання щодо правомірності вимоги позивача про стягнення пені в сумі 517,41 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось вище, податковим боргом є також пеня, нарахована на суму узгодженого грошового зобов`язання з урахуванням штрафних санкцій (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
При цьому, відповідно до ПК України та вказаного Порядку №422 нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу.
Отже, несплата узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк, є передумовою для нарахування пені, несплачені суми якої разом із сумами грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій, є податковим боргом платника податків. При цьому, нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу.
Крім того, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Зокрема, після рознесення сум автоматично проводиться розрахунок пені та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП.
Відповідно до Розрахунку податкового боргу по ФО ПП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) станом на 23.02.2024 року спірна сума пені нарахована автоматично в інтегрованій картці платника відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України.
Як вбачається з ІКП за кодом класифікації доходів бюджету платежем (18010700) «земельний податок з фізичних осіб» станом на 29.02.2024 року обліковується сума несплаченої пені 517,41 грн. (а.с. 14), нарахована на суми податкових зобов`язань, які виникли, зокрема, на податкове повідомлення-рішення за №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року.
Натомість, враховуючи раніше наведений висновок суду про неузгодженість суми податкових зобов`язань, які виникли, зокрема, згідно податкового повідомлення-рішення №1528700-2408-1533 від 07.09.2022 року, як передумова для нарахування пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом не доведено належними доказами правомірність своєї вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 517,41 грн., нарахованої відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька    К.В. Кравченко