Унікальний номер справи 381/1204/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/10071/2025
Головуючий у суді першої інстанції С.П. Анапріюк
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем   України
 
30 червня  2025 року                                                                                      місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого  Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
сторони
 
позивач                                   ОСОБА_1 
 
відповідач                               ОСОБА_2 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем, на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року,
 
у с т а н о в и в :
 
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Фастівська державна нотаріальна контора Київської області, Друга Васильківська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту родинних відносин. 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року цивільну справу № 381/1204/25 передано на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Богача А.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем зазначено, що після смерті племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання  спадщини, вона подала заяву про прийняття спадщини. Під час ведення спадкової справи стало відомо, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою від 12.03.2024. У даній квартирі ОСОБА_3 проживав на час смерті. 
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що Київський апеляційний суд своєю постановою від 23.01.2025 скасував аналогічну ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2024 про передачу позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та встановив, що позов має розглядатися Фастівським міськрайонним судом Київської області  за місцем знаходження спадкового майна. 
Апелянт зауважує, що  встановлення факту родинних відносин в конкретній ситуації безпосередньо пов`язано з правом на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно - квартира.    
Відповідач ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Друга Фастівська державна нотаріальна контора Київської області, Друга Васильківська державна нотаріальна контора Київської області  правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З матеріалів справи слідує, що у березні 2025 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Богача А. А., звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Друга Васильківська державна нотаріальна контора, Друга Фастівська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову зазначала, що є тіткою померлого, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, адже вона не довела існування родинних відносин з померлим. Також вказувала, що ухвалою Хмельницького районного суду залишено без розгляду її заяву про встановлення факту родинних відносин, яка була подана в порядку окремого провадження, адже суд вважав, що між заявницею та ОСОБА_2 існує спір щодо права на спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Звертаючись до суду, позивач вважала, що справа має розглядатись судом за місцем знаходження нерухомого майна, адже ОСОБА_3 на час смерті проживав в належній йому на праві власності квартирі в смт. Глеваха, Фастівського району, Київської області.
Передаючи справу на розгляд до Васильківського міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що спір, що  виник між сторонам опосередковано стосується нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 та на день надходження до Фастівського міськрайонного суду Київської області позовної заяви, м. Васильків та с. Глеваха Обухівського району Київської області не належить до територіальної підсудності Фастівського міськрайонного суду Київської області.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).
Також Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на практику щодо неможливості оцінки спірних правовідносин лише залежно від того, як позивач сформулював позовну вимогу, і кого вказав відповідачем за цією вимогою. У кожному випадку суд повинен встановити зміст спірних правовідносин (обставини, пов`язані з правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів). Самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити зміст спору. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, із неналежним відповідачем спору немає, але стороною справи він є; позивач може помилятися з приводу участі у спірних правовідносинах, проте його процесуальний статус як позивача від цього не залежить). Отже, сторони справи, яких вказує у позовній заяві позивач, теж не обов`язково дозволяють встановити зміст спірних правовідносин (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (пункти 24-27, 30-32, 96-98), від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (пункти 41-46), від 5 жовтня 2022 року у справі № 906/513/18 (пункт 8.35), від 4 липня 2023 року у справі № 373/626/17 (пункт 55)).
Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви. Але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст і обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть різнитися. Однак принаймні на рівні формулювання викладу їхнього змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19 (абзаци п`ятий і шостий пункту 15)).
За змістом позову, поданого на вирішення Фастівського міськрайонного суду Київської області вбачається, що позивачка вважає себе спадкоємицею померлого ОСОБА_3 , проте, подавши заяву про прийняття спадщини, має перешкоди у здійсненні своїх спадкових прав, адже не може підтвердити документально родинний зв`язок із померлим. При цьому подібна заява у порядку окремого провадження була залишена судом за місцем проживання позивачки без розгляду, оскільки суд встановив наявність спору про право ОСОБА_1 щодо спадкового майна померлого ОСОБА_3 із ОСОБА_2 .
Передаючи спір на вирішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області за останнім відомим місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції змісту обґрунтувань позовних вимог належної інтерпретації не надав та не з`ясував, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору.
Ураховуючи, що у межах спору про право цивільне встановлення факту родинних відносин із померлим не є способом захисту, а є підставою для визнання наявним або відсутнім у позивача права на спадкове майно, підсудність справи, враховуючи наявність у складі спадщини нерухомого майна, має визначатися місцем знаходження останнього, а не місцем проживання (останньою відомою реєстрацією) відповідача.
Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с 17) ОСОБА_3 на праві власності належала квартира  АДРЕСА_1 (станом на день звернення з позовом до суду) Київської області.
Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позов має розглядатися Фастівським міськрайонним судом Київської області за місцем знаходження спадкового нерухомого майна, ухвала про передачу справи на розгляд Васильківському міськрайонному суду Київської області підлягає скасуванню, а справа направленню до Фастівського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.
Оскільки порушення норм процесуального права призвели до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали, остання підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 379 ЦПК України та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Богачем Анатолієм Анатолійовичем , задовольнити.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
                                                                                           Л. Д.  Поливач
 
                                                                                           А. М.  Стрижеус
 
                                                                                           О. І.  Шкоріна