КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/3439/2025
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            25 червня 2025 року                                                                     місто Київ
                                                                                               справа № 752/9854/25
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката Майстренка Олега Олександровича,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Майстренка Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Майстренко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції взагалі не здійснив повного, всебічного і справедливого розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Вказував, що в рапорті від 16 квітня 2025 року, який наявний у матеріалах справи, вказано, що поліцію викликано за адресою: АДРЕСА_1 саме ОСОБА_1 , яка під час виклику поліції повідомила про конфлікт з невісткою та те, що остання її побила, тобто даним рапортом взагалі підтверджується вчинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_1 . 
Зазначав, що під час приїзду поліції за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було відібрано пояснення в учасниць конфлікту, при цьому, у своїх поясненнях ОСОБА_1 і надалі стверджувала, що сварку спровокувала невістка ОСОБА_2 та в ході сварки остання ображала її та погрожувала їй фізичним насильством, а тому є незрозумілим на підставі яких даних поліцейські, що прибули на виклик дійшли висновку, що саме ОСОБА_1 є правопорушницею, а її кривдниця ОСОБА_2 є невинуватою. 
Вказував, що суд першої інстанції послався на форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16 квітня 2025 року, однак у цій формі лише міститься відмітки, що поліції не вдалося провести спілкування (що є дивним, оскільки самі вони відібрали письмові пояснення в учасниць конфлікту) і що постраждала особа відмовилася від спілкування, що також не узгоджується з перебігом подій.
Посилався на те, що ОСОБА_1 повідомляла поліції, що її син ОСОБА_3 помер у грудні 2024 року, тобто ОСОБА_2 на даний час фактично вже не є їй близькою людиною та родичкою, проте продовжувала мешкати у її квартирі та сварилася з нею щодо оформлення спадщини, яка залишилася після смерті сина та яка на даний час перебуває в стадії оформлення, однак працівники поліції на дані обставини не звернули уваги та не врахували під час складання протоколу і винесення термінового заборонного припису. 
Вказував, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також захисник-адвокат Майстренко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року.
В обґрунтування вимог, посилався на те, що договір про надання правової допомоги між ним та ОСОБА_1 було укладено тільки 05 травня 2025 року. 
Вказував, що ознайомитися із справою йому вдалося тільки 09 травня 2025 року, а в подальшому йому необхідно було зібрати докази для підтвердження обставин, наведених у даній скарзі.
В судовому засіданні апеляційного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та захисник-адвокат Майстренко О.О. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Потерпіла  ОСОБА_2  в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку потерпілої  ОСОБА_2  такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за її відсутності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  та захисника-адвоката Майстренка О.О., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.   
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 29 квітня 2025 року.
05 травня 2025 року між адвокатом Майстренком О.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги.
09 травня 2025 року адвокат Майстренко О.О. ознайомився з матеріалами справи.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Майстренко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 зазначав, що несвоєчасне ознайомлення з матеріалами справи, необхідність зібрання додаткових доказів, а саме свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , довідки про відсутність реєстрації у кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та медичних довідок про стан здоров?я ОСОБА_1 викликали пропуск строку на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Суд першої інстанції дійшов висновку про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначення їй стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство -це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону).
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №627696, 16 квітня 2025 року близько 17.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно невістки ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме словесно ображала, погрожувала, принижувала чим завдала шкоди психологічному здоров`ю, а саме боязнь, головний біль та тривожність, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до рапорту, який міститься в матеріалах справи, 16 квітня 2025 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №24224 від 16 квітня 2025 року як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне, що 16 квітня 2025 року о 17:20 год. за адресою: АДРЕСА_1 , відбувається конфлікт між ОСОБА_1 та невісткою ОСОБА_2 , остання агресивно поводиться та тиждень тому побила заявницю ОСОБА_1 .. Заявник - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_1 . При обслуговуванні виклику було встановлено учасників події, відібрано пояснення та на громадянку ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП ВАД 627696 та винесено ТЗП АА 482064.
Як вбачається з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 16 квітня 2025 року близько 17:00 год. за місцем проживання: АДРЕСА_1 її невістка ОСОБА_2 вчинила сварку з приводу спільного проживання та користування квартирою. В ході сварки її невістка словесно її ображала, погрожувала вдарити та принижувала, в наслідок чого вона захвилювалася за своє здоров`я та життя, тому викликала працівників поліції.
В свої поясненнях потерпіла ОСОБА_2 зазначала, що 16 квітня 2025 року близько 17:15 год. за адресою: АДРЕСА_1 прийшла з роботи, де мати її покійного чоловіка громадянка ОСОБА_1 безпідставно почала звинувачувати її в алкоголізмі, провокувати на конфлікт, ображала  ненормативною лексикою, принижувала, завдавши своїми діями шкоду психологічному здоров`ю, що виражалося у погіршенні настрою, пригніченні та дратівливості. Вказувала, що в свою чергу вона ніяких протиправних дій відносно громадянки ОСОБА_1 не вчиняла, навпаки намагалася уникати спілкування з нею задля недопущення в подальшому конфліктних ситуацій.
Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 482064 ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 3 доби, з 19.00 год. 16 квітня 2025 року до 19.00 год. 19 квітня 2025 року.
На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №627696 від 16 квітня 2025 року, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , рапорт від 16 квітня 2025 року та терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 482064.
З огляду на наведені вище обставини вбачається, що між останніми виник конфлікт з приводу спільного проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, конфлікт, який склався між ОСОБА_1 та невісткою ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 16 квітня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Майстренка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити захиснику-адвокату Майстренку Олегу Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року.
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Майстренка Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року - залишити без змін.
 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                Борисова О.В.