ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/74/19                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 червня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                         Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                     Карпушової О.В., Кузьменка В.В.,
при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Желізняк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
    ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.12.2018 №3096 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 10.12.2018 «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 10.12.2018;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішення про його звільнення прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства; проведене службове розслідування не відповідає нормам та правилам, що регламентують його проведення, що призвело до винесення неправомірного висновку про результати службового розслідування. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.12.2018 №3096 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 10.12.2018 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 11.12.2018.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2018 до 04.12.2024 в сумі 501 916 (п`ятсот одну тисячу дев`ятсот шістнадцять) грн 74 коп.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 11.12.2018 та виплати середнього грошового забезпечення за один місяць у розмірі 10 252 (десять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 24 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області,    посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в ході службового розслідування обставин, які б пом`якшували відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 не встановлено. Щодо обставин, які обтяжують відповідальність останнього, слід віднести факт вчинення ним зазначеного дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції під час винесення рішення залишив поза увагою обставини встановлені під час проведення службового розслідування та зібрані докази, а тому ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, стверджує, що невнесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії нівелює правові наслідки такого службового розслідування, оскільки керівник ГУНП в Черкаській області затверджує висновок службового розслідування, перед затвердженням висновку враховує думку комісії та всі зібрані матеріали службового розслідування. У разі якщо не погоджується з висновком комісії, письмово викладає свої обґрунтування. В свою чергу, висновок службового розслідування не порушує права позивача, оскільки підсумковим документом службового розслідування є наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який підписується начальником ГУНП в Черкаській області.
Враховуючи те, що під час проведення службового розслідування встановлено, що 04.10.2018 позивач допустив прогул, дану обставину досліджено під час проведення службового розслідування, зібрано докази, що свідчить про вчинення дисциплінарного порушення, а тому ГУНП в Черкаській області правомірно притягнуло позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення двох дисциплінарних порушень. На думку апелянта, у спірних правовідносинах позивач є службовою особою та службове розслідування проводилося за порушення позивачем службової дисципліни, а тому вимоги Інструкції №1452/735 до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.
Суд першої інстанції залишив поза увагою, що під час проведення службового розслідування позивачу неодноразово пропонувалося надати пояснення щодо обставин події, проте згідно копій пояснення від 23.10.2018 та від 07.12.2018 ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, про що було складено акт відмови надати пояснення.
Позивач не залучався до оперативно-профілактичних відпрацювань, а до виконання доручень слідчого саме 08-09.06.2018 також не залучався, про що свідчить пояснення прямого та безпосереднього керівника позивача, проте суд взагалі не надав жодної оцінки вказаним документам.
Отже, судом не досліджено докази та не враховано, що ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в результаті чого ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2018 до 04.12.2024 в сумі 501 916 (п`ятсот одну тисячу дев`ятсот шістнадцять) грн 74 коп. та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2018 до 04.12.2024 в сумі 724 637 (сімсот двадцять чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн 24 коп.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції повністю задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №580/74/19 припустився до помилкових обрахунків кількості днів вимушених прогулів. А саме, в оскаржуваному рішенні суду зазначено 1493 дні вимушеного прогулу в періоді часу з 11.12.2018 по 04.12.2024. Однак період часу з 11.12.2018 по 04.12.2024 кількість календарних днів становить - 5 років 11 місяців 24 дні, тобто 2186 днів вимушеного прогулу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у складі судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В. відкрито апеляційне провадження Головного управління Національної поліції в Черкаській області, встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.
Від ОСОБА_1 13.01.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримує свою позицію, яка викладена у позовній заяві.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у складі судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.
Від представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області 06.02.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Від ОСОБА_1 10.02.2025 надійшла відповідь на відзив, у якій останній просить врахувати її під час розгляду справи. 
Рішенням Вищої ради правосуддя від 08 квітня 2025 року №748/0/15-25 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_2
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025, справа №580/74/19 передана судді-доповідачу - Кузьмишиній О.М.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Кузьмишиної О.М. та суддів Карпушової О.В., Кузьменка В.В. від 22 квітня 2025 року прийнято справу №580/74/19 до свого провадження; призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 з 03.08.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 в Національній поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 17.10.2018 № 2691 «Про призначення та проведення службового розслідування, про формування дисциплінарної комісії» на підставі рапорту заступника начальника Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - начальника слідчого відділення капітана поліції Лівшуна А.М. , призначено службове розслідування за фактом вчинення оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_1 порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а саме керування ним 09.06.2018 приватним автомобілем Toyota Avalon р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Наказом від 16.11.2018 №2895 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом від 17.10.2018 №2691» строк службового розслідування продовжено до 15.12.2018.
За результатами проведеного службового розслідування начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області 07.12.2018 затверджено висновок за фактом вчинення оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_1 порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, у якому комісія вважає за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушення вимог статті 18 та пункту 3 статті 91 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 04.11.2016 № 94 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та робітників Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, статті 16 Закону України «Про дорожній рух», оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.
Службовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2018 близько 03:30 до Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що на 236 км. автодороги Н-05, сполученням Київ-Одеса, в межах с. Городниця, Уманського району, сталась дорожньо-транспортна пригода з потерпілими. Вказана подія зареєстрована у встановленому порядку, а на місце події направлено слідчо оперативну групу Уманського районного відділення поліції. Виїздом на місце події встановлено, що 09.06.2018 близько 03:30 оперуповноважений сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_1 , знаходячись поза службою, у цивільному одязі без, табельної вогнепальної зброї та спеціальних засобів керував приватним автомобілем Toyota Avalon р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Одеса в межах с. Городниця Уманського району в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з дорожнім відбійником, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. За цим фактом розпочато кримінальне провадження №12018250100000335 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.
Цього ж дня, капітана поліції ОСОБА_1 доставлено до Уманської центральної районної лікарні, де у нього зроблено забір крові для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення наявності алкоголю в крові.
За результатами проведеного Черкаським обласним наркологічним диспансером дослідження виявлено в крові капітана поліції ОСОБА_1 етиловий спирт в концентрації 0, 55 проміле (акт хіміко-токсилогічних досліджень Черкаського обласного наркологічного диспансеру від 15.06.2018 № 694).
Таким чином, зроблено висновок що 09.06.2018 капітан поліції ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху України та статті 16 Закону України «Про дорожній рух» керував автомобілем Toyota Avalon р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, службовим розслідуванням за результатом аналізу даних листків непрацездатності позивача встановлено, що 04.10.2018 капітан поліції                                ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважної причини, чим допустив прогул одного робочого дня.
Відповідно до наказу від 07.12.2018 № 3096 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог статті 18 та пункту 3 статті 91 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 04.11.2016 № 94 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та робітників Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, статті 16 Закону України «Про дорожній рух», оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Наказом відповідача від 10.12.2018 №521 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини першої статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 - оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області 10.12.2018.
Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-УІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), відповідно до преамбули якого, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, зокрема:
- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
- вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
- сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із Статутом.
Згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Щодо доводів Головного управління Національної поліції в Черкаській області про те, що окремі порушення прийняття суб`єктом владних повноважень самі по собі можуть бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 17.10.2018 № 2691 «Про призначення та проведення службового розслідування, про формування дисциплінарної комісії», зокрема, сформовано склад дисциплінарної комісії, до якої включено голову комісії: заступник начальника УКЗ ГУНП - начальник відділу Грама О.Б.; члени комісії: заступник начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП Кублій М.В., старший інспектор з ОД відділу ІОС УКЗ ГУНП Павленко І.А. та старший інспектор відділу ІОС УКЗ ГУНП Горущенко Ю.С.
Згідно висновку службового розслідування його проведення здійснено дисциплінарною комісією у складі заступника начальника УКЗ ГУНП - начальника відділу Грама О.Б.; членів комісії: заступника начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП Кублія М.В., старшого інспектора з ОД відділу ІОС УКЗ ГУНП Павленка І.А.
У спірних правовідносинах висновок службового розслідування підписано дисциплінарною комісією не у повному складі комісії (трьома членами із чотирьох), яка призначена наказом від 17.10.2018 № 2691, що дає суду підстави для висновку про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування.
Таким чином, відповідачем порушено частину другу статті 19 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», яка передбачає, що висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Крім того, підпунктом 6.1.3 пункту 6.1 Інструкції №230 до прав начальника, який призначив проведення службового розслідування, віднесено за наявності поважних причин право змінювати виконавців і доручати його проведення іншим особам, що оформлюється письмово.
Матеріали справи не містять доказів про зміну виконавців, яким доручено проведення службового розслідування та доручення його проведення комісії у складі заступника начальника УКЗ ГУНП - начальника відділу Грама О.Б.; членів комісії: заступника начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП Кублія М.В., старшого інспектора з ОД відділу ІОС УКЗ ГУНП Павленка І.А.
Відсутність відповідного письмового наказу про внесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії нівелює правові наслідки такого службового розслідування, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування Наказу ГУНП в Черкаській області №3096 від 07.12.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та скасування Наказу ГУНП в Черкаській області № 521 о/с від 10.12.2018 року «По особовому складу» в частині звільнення  - ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові в п. 39 від 15.10.2020 у справі № 540/776/19.
Щодо доводів апелянта про те, що вказане рішення не є подібним до справи, що розглядається, оскільки врегульовано різними нормативно-правовими актами та різним суб`єктним складом, а також суд у вказаній справі встановив, що відсутній наказ про проведення службового розслідування, виданий уповноваженою особою, колегія суддів зазначає таке.
У вищевказаній справі №540/776/19 суд досліджував чи було допущено порушення процедури проведення службового розслідування, що, в свою чергу, нівелює наслідки такого службового розслідування та свідчить про незаконність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і тягне за собою поновлення його порушених прав шляхом визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У даній справі судом також встановлено порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, а тому вказані висновки Верховного Суду є релевантними до спірних правовідносин.
Із доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач фактично визнав той факт, що останнім не підписано висновок службового розслідування одним членом комісії, оскільки останній зазначив, що вказане не впливає на суть рішення керівника, який видав наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У судовому засіданні на запитання суду, чому висновок службового розслідування не підписано одним членом комісії, представник відповідача повідомив, що одна особа була звільнена і тому не підписала.
Щодо даної обставини відповідачем до суду не надано жодних доказів.
Таким чином, відповідач допустив порушення частини другої статті 19 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», яка зобов`язує відповідача висновок за результатами службового розслідування підписувати всіма членами дисциплінарної комісії.
Щодо встановленого висновком службового розслідування невиходу позивача на службу 04.10.2018, колегія суддів зазначає таке.
В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Черкаській області зазначає, що під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2018 допустив прогул, дану обставину досліджено під час проведення службового розслідування, зібрано докази, що свідчать про вчинення дисциплінарного порушення, а тому позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення двох дисциплінарних порушень.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція № 230).
Інструкція № 230 на час виникнення спірних правовідносин була чинною, а втратила чинність лише 21.12.2018 відповідно до Наказу МВС України від 07.11.2018 №893 (висновок Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 у справі № 620/174/19)
Пунктом 1.1 Інструкції №230 визначено, що порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.
Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пункт 2.1 Інструкція № 230).
Згідно пункту 2.5 Інструкції № 230 підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.
Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції № 230).
З матеріалів справи встановлено, що службове розслідування призначено за фактом вчинення оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_1 порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а саме керування ним 09.06.2018 приватним автомобілем Toyota Avalon р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що службове розслідування щодо подій невиходу позивача на службу 04.10.2018 проведено відповідачем з порушенням вимог Інструкції № 230, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження, які стали підставою для проведення службового розслідування та не можуть кваліфікуватися як вчинення позивачем дисциплінарного проступку в межах проведеного службового розслідування, яке призначено наказом від 17.10.2018 № 2691.
Щодо доводів апелянта про те, що акт хіміко-токсикологічного дослідження є належним доказом та підтверджує наявність у крові позивача алкоголю, судова колегія зазначає наступне.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За приписами пункту 1  Інструкції №1452/735   така визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до п. 16 Інструкції №1452/735 -  Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, видається на підставі акта медичного огляду. Форма даного Висновку закріплена в Додатку 4 даної інструкції.
П. 20 Інструкції №1452/735 регламентовано, що: Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Однак в порушення вимог даної Інструкції, такий висновок взагалі не складався. Другий примірник висновку мені не видавався.
Відповідно до п. 22 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Виходячи із зазначеного, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 - засобом доказування стану алкогольного сп`яніння у водія є - Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, копія акта хіміко-токсикологічних досліджень Черкаського обласного наркологічного диспансеру від 15.06.2018 №694 не є належним доказом.
Крім того, до справи долучені листки втрати працездатності, де містяться відмітки, що хворий поступив в приймальне відділення на лікування не в стані алкогольного сп`яніння. На підставі даних листків непрацездатності позивачем отримувалась допомога по втраті по тимчасовій непрацездатності. А відповідно до п. 5 частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного сп`яніння.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що записи в медичній картці хворого № 3037 не містять інформації про забір крові саме на встановлення вмісту алкоголю в крові позивача саме в день ДТП; також акт хіміко-токсикологічних досліджень Черкаського обласного наркологічного диспансеру від 15.06.2018 року №694 з`явився в матеріалах кримінального провадження 08.08.2018 - через два місяці після ДТП і забору крові у позивача - як хворого перед госпіталізацією на операцію 09.06.2018 о 9.50 у зв`язку із відкритим переломом правого голенестопного суглоба (протокол знеболення №523 від 09.06.2018- том 6 а.с. 19) і введена місцева анестезія в субарахноїдальний простір спинного мозку позивача.
Щодо доводів апелянта про те, що у спірних правовідносинах позивач є службовою особою та службове розслідування проводилося за порушення позивачем службової дисципліни, а тому вимоги Інструкції №1452/735 до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, колегія суддів зазначає таке.
В апеляційній скарзі на підтвердження вказаних доводів апелянт посилається на висновки суду, викладені у постанові від 08.06.2023 у справі №460/14968/22 та у постанові від 21.03.2024 у справі №320/9074/22.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 у справі №460/14968/22 зазначив, що відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції вона визначає процедуру проведення огляду саме водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, а позивач при вчиненні дисциплінарного правопорушення не перебував за кермом транспортного засобу, тобто не мав статусу водія, відповідно норми даної Інструкції не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а висновки судів про необхідність її застосування, свідчать про необґрунтоване тлумачення судами норм діючого законодавства.
У постанові Верховного Суду від 21.03.2024 №320/9074/22 позивач відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, а тому висновки, зазначені у ній не є релевантними до спірних правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, а саме із наказу від 07.12.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №3069, що відповідач під час службового розслідування керувався Інструкцією №1452/735. Також у висновку службового розслідування від 07.12.2018 зазначено, що стан алкогольного сп`яніння підтверджується положеннями Інструкції №1452/735.
Таким чином, вищевказані доводи апелянта колегія суддів оцінює критично, оскільки під час службового розслідування Головне управління Національної поліції в Черкаській області керувалося вищезазначеною Інструкцією №1452/735.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази підтвердження виконання вимог п.9 Інструкції №1452/735, а саме з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що під час проведення службового розслідування позивачу неодноразово пропонувалося надати пояснення щодо обставин події, однак згідно копій пояснення від 23.10.2018 та від 07.12.2018 останній відмовився від надання пояснень, про що було складено акт відмови, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно норм частини першої, другої та третьої статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених   Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України   «Про захист персональних даних»,   «Про державну таємницю»   та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Проаналізувавши вищевказані норми, суд дійшов висновку, що подавати пояснення під час проведення службового розслідування не є обов`язковом, а правом поліцейського.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки у вступній та резолютивній частинах рішення суду від 04.12.2024 зазначено, що повний текст буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення, проте рішення суду першої інстанції направлено до електронного суду лише 23.12.2024, суд апеляційної інстанції оцінює критично, зазначаючи таке. 
Вступна та резолютивна частина рішення суду проголошена у судовому засіданні 04.12.2024, а повний текст складено та підписано 16.12.2024, а тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Доставлення судового рішення на підсистему «Електронний суд» 23.12.2024 не свідчить про складання повного тексту судового рішення із пропуском 10 денного строку з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу апелянт зазначає, що Кодекс законів про працю України не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно змісту рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників. 
Оскільки Законом України «Про Національну Поліцію» не врегульовано питання поновлення на службі, то в даному випадку підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України.
В той же час, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області не містить жодних доводів та обґрунтувань щодо неналежного здійснення судом першої інстанції розрахунку середнього грошового забезпечення позивача за період вимушеного прогулу.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , а саме щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100    затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період вимушеного прогулу.
Разом з тим, виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється    постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»    (далі - Постанова №988).
Пунктом 2 Постанови №988 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Згідно з п. 9 розділу І Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу), а не робочих днів.
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 12.12.2018 у справі №821/966/16, від 30.01.2019 у справі № 806/2164/16.
Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 12.02.2019 №79 середньомісячна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням склала 20   507,02 грн, а середньоденна заробітна плата складала (20   507,02/61 календарних дні) 336,18 грн (т.2, а.с.2).
Період вимушеного прогулу з 11.12.2018 (наступний день після звільнення позивача) по 04.12.20.2024 (день постановлення рішення судом першої інстанції) складає 2186 календарних днів.
З урахуванням зазначеного, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2018 по 04.12.2024 складає 734 889,48 грн (336,18 грн * 2186 календарних днів).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на момент подачі апеляційної скарги йому виплачено середнє грошове забезпечення за один місяць у розмірі 10   252,24. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що стягненню з Головного управління Національної поліції у Черкаській області на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 724   637,24,57 грн (734 889, 48 грн - 10   252, 24 грн).
З вказаного вище вбачається, що судом першої інстанції невірно розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з врахуванням вже виплачених коштів.
Оцінюючи інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п. 2 частини першої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України    визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.
Зокрема, за змістом статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позов поданий фізичною особою у 2019 році та містить одну позовну вимогу немайнового характеру з похідними вимогами та позовну вимогу майнового характеру на суму 501   916,74 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною 3 статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2019 рік встановлено у розмірі 1921 грн.
Таким чином, судовий збір при поданні апеляційної скарги сплачується у розмірі  11 339,70 грн (150% від 9449,75 (1921,00+7528,75))*0,8.
До апеляційної інстанції скаржником надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1844,16,00 грн, що наведеному вище не відповідає.
Отже, сума недоплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/74/19 змінити та викласти абзац п`ятий його резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2018 до 04.12.2024 в сумі 724   637 (сімсот двадцять чотири тисячі шістсот тридцять сім) грн 57 коп».
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/74/19 - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська,57, код ЄДРПОУ 40108667) шляхом їх безспірного списання на реквізити Шостого апеляційного адміністративного суду: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA638999980313171206081026007, Код класифікації доходів бюджету 22030101 несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі 9  495 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 54 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Постанова складена в повному обсязі 25 червня 2025 року.

Суддя - доповідач                                                                                                     О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                   О.В.Карпушова

                                                                                              В.В.Кузьменко