ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 червня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5789/24	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюк І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.
Представники сторін в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   
Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС»
на  рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 
по справі №916/5789/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестен»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС»
про стягнення 1 401 536,45 грн.

суддя суду першої інстанції – Цісельський О.В.                                        
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 24  березня 2025 року. 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестен» звернулося із позовом до Господарського суду Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс», в якому просить суд стягнути з відповідача 1 401 536,45 грн, з яких: 1 307 295,61 грн сума основного боргу, 77 417,45 грн інфляційних втрат та 16 823,39 грн 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортного перевезення № 12/01-1 від 12.01.2023 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 позов – задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестен» суму основної заборгованості в розмірі 1 307 293  грн 24 коп, 3% річних в розмірі 16 823 грн 36 коп, інфляційні втрати в розмірі 77 417 грн 31 коп, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 34 999  грн 94 коп та судовий збір в розмірі 16 818  грн 41 коп. 
В решті позовних вимог – відмовлено.
Обґрунтування судового рішення.
За висновками суду в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що позивачем були надані в повному обсязі послуги з перевезення вантажу, що підтверджується відповідними актами надання послуг, копії яких додані до матеріалів справи.
Проте, відповідач свої зобов`язання в частині оплати послуг по перевезенню вантажу не виконав, повністю не розрахувавшись за надані позивачем послуги на суму 1307293,24 грн.
В свою чергу, проаналізувавши наданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних, враховуючи дату виникнення обов`язку оплатити борг, період існування заборгованості, встановлений судом розмір боргу, провівши відповідний перерахунок, суд вважає правомірно заявленими інфляційні витрати у розмірі 77417,31 грн та 3% річних у розмірі 16823,36 грн.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 18 березня 2025 року по справі №916/5789/24 – скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовним вимог відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні товарно-транспортні накладні, які є єдиними доказом, в силу закону, що підтверджує факт здійснення перевезення вантажу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази наявності транспортних засобів у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕН», що в своїй сукупності не дає змоги встановити реальний факт здійснення господарської операції.
Таким чином, судом не досліджено та не з`ясовано докази по справі, що, в свою чергу, призвело до винесення оскаржуваного рішення.
Крім того, скаржник зазначає, що сам по собі акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 10.10.2024, не є доказом заборгованості Відповідача перед Позивачем.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи  №916/5789/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025р.  доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/5789/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС»  на  рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5789/24 до надходження матеріалів справи  з суду першої інстанції. 
21.04.2025 матеріали справи №916/5789/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5789/24 - залишено без руху.
09.05.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
20.05.2025 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестен», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5789/24 залишити без змін.
24.06.2025 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю представника відповідача взяти участь у судовому засіданні. 
Колегія суддів у судовому засіданні 24.06.2025 відмовила у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки: 
1) представник відповідача, якого завчасно повідомлено про час і місце розгляду справи, не повідомив, з якої причини він не може прибути в судове засідання;
2) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» є скаржником по справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, з яких він не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України;
3) явка  учасників справи Судом обов`язковою не  визнавалась.
Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).
Представники сторін в судове засідання 24.06.2025 не з`явились.  
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції. 
12 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вестен» (надалі – позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс» (надалі – відповідач, замовник) був укладений договір транспортного перевезення № 12/01-1 (надалі – договір), відповідно до умов п. 1.1. якого перевізник зобов`язався надати замовнику послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених у даному договорі (додатках до даного договору), автомобільним транспортом, а замовник прийняти й оплатити належним чином виконані перевізником послуги по перевезенню.
Підпунктом 2.1.4. пункту 2.1. договору передбачений обов`язок замовника своєчасно та повністю оплачувати перевезення по маршруту перевезення у погодженому сторонами розмірі.
Відповідно до умов п. 3.2. договору оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника протягом 3 банківських днів після виконання перевезення. Датою виконання перевезення є дата зазначена у акті виконаних робіт. У випадку відсутності акту виконаних робіт з будь-яких причин, датою виконання перевезення вважається дата надання послуг з перевезення, що зазначена в будь-якому іншому документів, що може підтвердити факт надання послуги.
Сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання послуг з перевезення перевізником та відповідно їх прийняття замовником є або підписаний сторонами акт виконаних робіт, або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим договором (п. 3.3. договору).
Пунктом 3.5. договору сторони погодили, що у випадку коли у замовника перед перевізником існує неоплачена заборгованість за надані послуги з перевезення, то кожне перерахування коштів від замовника на поточний рахунок перевізника, незалежно від цільового призначення, зараховується насамперед на погашення самої давньої заборгованості, яка існує перед позичальником.
Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2022 року. Якщо жодна із сторін не заявить про намір припинити дію договору, шляхом укладення додаткової угоди, не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору, договір буде вважатися пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же самих умовах (п. 7.1. договору).
На підтвердження надання послуг за договором № 12/01-1 від 12.01.2023 у період з 19.01.2023 по 28.12.2023 позивачем надано акти надання послуг: 
На виконання умов договору № 12/01-1 від 12.01.2023 позивачем в період з 19.01.2023 по 28.12.2023 було здійснено перевезення вантажів на замовлення відповідача, на підтвердження чого позивачем надано акти надання послуг, які погоджені, підписані обома сторонами і скріплені їх печатками, а саме: акт № 1 від 19.01.2023 на суму 49 274,29 грн; акт № 2 від 20.01.2023 на суму 21 626,08 грн; акт № 3 від 21.01.2023 на суму 24 442,09 грн; акт № 9 від 25.01.2023 на суму 112 272,00 грн; акт № 4 від 27.01.2023 на суму 76 802,27 грн.; акт № 5 від 29.01.2023 на суму 50 842,18 грн; акт № 6 від 29.01.2023 на суму 139 380,00 грн; акт № 10 від 30.01.2023 на суму 69 210,00 грн, акт № 7 від 31.01.2023 на суму 35 430,00 грн; акт № 8 від 31.01.2023 на суму 25 388,09 грн; акт № 11 від 02.02.2023 на суму 69 750,00 грн; акт № 12 від 03.02.2023 на суму 71 520,00 грн; акт № 13 від 04.02.2023 на суму 140 430,00 грн; акт № 15 від 09.02.2023 на суму 139 830,00 грн; акт № 60 від 01.05.2023 на суму 156 601,50 грн; акт № 58 від 06.05.2023 на суму 113 091,00 грн; акт № 57 від 08.05.2023 на суму 76 708,50 грн; акт № 61 від 10.05.2023 на суму 116 714,90 грн; акт № 63 від 12.05.2023 на суму 57 340,73 грн; акт № 62 від 14.05.2023 на суму 77 031,10 грн; акт № 74 від 21.05.2023 на суму 215 109,55 грн; акт № 75 від 24.05.2023 на суму 276 688,24 грн; акт № 76 від 25.05.2023 на суму 69 802,81 грн; акт № 77 від 26.05.2023 на суму 69 425,81 грн; акт № 78 від 27.05.2023 на суму 206 972,44 грн; акт № 79 від 29.05.2023 на суму 42 498,00 грн; акт № 80 від 31.05.2023 на суму 172 085,53 грн; акт № 82 від 01.06.2023 на суму 68 498,38 грн; акт № 83 від 02.06.2023 на суму 40 564,36 грн; акт № 84 від 03.06.2023 на суму 45 874,27 грн; акт № 85 від 04.06.2023 на суму 28 899,52 грн; акт № 86 від 05.06.2023 на суму 66 538,93 грн; акт № 87 від 06.06.2023 на суму 40 249,37 грн; акт № 88 від 07.06.2023 на суму 40 174,37 грн; акт № 89 від 08.06.2023 на суму 29 149,54 грн; акт № 90 від 09.06.2023 на суму 29 019,54 грн; акт № 91 від 10.06.2023 на суму 28 864,51 грн; акт № 95 від 10.06.2023 на суму 35 880,00 грн; акт № 92 від 12.06.2023 на суму 35 924,41 грн; акт № 93 від 14.06.2023 на суму 68 411,39 грн; акт № 94 від 15.06.2023 на суму 136 213,75 грн; акт № 96 від 16.06.2023 на суму 11 269,81 грн; акт № 97 від 17.06.2023 на суму 11 399,82 грн; акт № 98 від 18.06.2023 на суму 33 906,06 грн; акт № 99 від 19.06.2023 на суму 36 240,00 грн; акт № 101 від 24.06.2023 на суму 93 759,62 грн; акт № 103 від 27.06.2023 на суму 35 250,00 грн; акт № 102 від 30.06.2023 на суму 23 499,91 грн; акт № 104 від 03.07.2023 на суму 133 280,38 грн; акт № 105 від 08.07.2023 на суму 63 111,64 грн; акт № 106 від 12.07.2023 на суму 65 267,62 грн; акт № 107 від 15.07.2023 на суму 65 869,62 грн; акт № 108 від 15.07.2023 на суму 69 900,00 грн; акт № 113 від 17.07.2023 на суму 98 601,46 грн; акт № 114 від 19.07.2023 на суму 33 011,81 грн; акт № 115 від 20.07.2023 на суму 66 443,62 грн; акт № 116 від 22.07.2023 на суму 118 919,53 грн; акт № 119 від 27.07.2023 на суму 36 375,00 грн; акт № 110 від 28.07.2023 на суму 136 874,88 грн; акт № 118 від 28.07.2023 на суму 53 239,79 грн; акт № 111 від 30.07.2023 на суму 47 719,80 грн; акт № 112 від 31.07.2023 на суму 47 919,80 грн; акт № 120 від 01.08.2023 на суму 23 780,00 грн.; акт № 121 від 03.08.2023 на суму 23 900,00 грн; акт № 129 від 03.08.2023 на суму 52 320,00 грн; акт № 122 від 06.08.2023 на суму 23 740,00 грн; акт № 123 від 07.08.2023 на суму 23 580,00 грн; акт № 130 від 08.08.2023 на суму 53 719,99 грн; акт № 124 від 10.08.2023 на суму 25 894,09 грн; акт № 125 від 11.08.2023 на суму 75 551,81 грн; акт № 127 від 14.08.2023 на суму 77 055,82 грн; акт № 132 від 21.08.2023 на суму 122 278,37 грн; акт № 138 від 21.08.2023 на суму 4 871,80 грн; акт № 133 від 21.08.2023 на суму 73 080,00 грн; акт № 134 від 26.08.2023 на суму 68 207,60 грн; акт № 135 від 27.08.2023 на суму 133 755,24 грн; акт № 136 від 29.08.2023 на суму 74 719,82 грн; акт № 137 від 30.08.2023 на суму 42 210,00 грн; акт № 141 від 03.09.2023 на суму 80 886,19 грн; акт № 142 від 06.09.2023 на суму 188 831,53 грн; акт № 143 від 06.09.2023 на суму 51 370,19 грн; акт № 144 від 08.09.2023 на суму 76 956,26 грн; акт № 145 від 09.09.2023 на суму 37 071,91 грн; акт № 146 від 09.09.2023 на суму 101 508,36 грн; акт № 148 від 11.09.2023 на суму 73 279,82 грн; акт № 147 від 12.09.2023 на суму 218 719,44 грн; акт № 139 від 14.09.2023 на суму 110 879,72 грн; акт № 140 від 15.09.2023 на суму 188 319,54 грн; акт № 152 від 17.09.2023 на суму 111 935,71 грн; акт № 153 від 19.09.2023 на суму 182 847,53 грн; акт № 149 від 21.09.2023 на суму 37 183,91 грн; акт № 147 від 22.09.2023 на суму 25 651,81 грн; акт № 151 від 23.09.2023 на суму 182 399,54 грн; акт № 154 від 24.09.2023 на суму 24 023,82 грн; акт № 155 від 28.09.2023 на суму 190 943,53 грн; акт № 156 від 29.09.2023 на суму 38 175,90 грн; акт № 157 від 02.10.2023 на суму 214 110,00 грн; акт № 158 від 08.10.2023 на суму 61 619,81 грн; акт № 159 від 11.10.2023 на суму 31 095,90 грн; акт № 160 від 12.10.2023 на суму 30 133,91 грн; акт № 161 від 13.10.2023 на суму 42 588,00 грн; акт № 162 від 15.10.2023 на суму 116 077,91 грн; акт № 163 від 20.10.2023 на суму 241 458,00 грн; акт № 164 від 24.10.2023 на суму 19 993,78 грн; акт № 165 від 31.10.2023 на суму 201 390,00 грн; акт № 169 від 02.11.2023 на суму 187 490,39 грн; акт № 170 від 03.11.2023 на суму 42 768,00 грн; акт № 171 від 04.11.2023 на суму 99 987,43 грн; акт № 166 від 05.11.2023 на суму 71 204,21 грн; акт № 172 від 05.11.2023 на суму 96 627,44 грн; акт № 173 від 06.11.2023 на суму 33 235,81 грн; акт № 174 від 07.11.2023 на суму 47 735,53 грн; акт № 175 від 08.11.2023 на суму 38 885,00 грн; акт № 167 від 10.11.2023 на суму 44 928,00 грн; акт № 176 від 10.11.2023 на суму 108 054,00 грн; акт № 177 від 11.11.2023 на суму 41 904,00 грн; акт № 168 від 12.11.2023 на суму 62 400,00 грн; акт № 178 від 12.11.2023 на суму 18 727,81 грн; акт № 179 від 13.11.2023 на суму 114 072,00 грн; акт № 184 від 16.11.2023 на суму 49623,00 грн; акт № 181 від 17.11.2023 на суму 53 193,00 грн; акт № 182 від 19.11.2023 на суму 56 650,21 грн; акт № 185 від 19.11.2023 на суму 50 424,19 грн; акт № 186 від 20.11.2023 на суму 50 710,19 грн; акт № 183 від 21.11.2023 на суму 55 462,20 грн; акт № 187 від 21.11.2023 на суму 23 826,08 грн; акт № 188 від 22.11.2023 на суму 25 190,09 грн; акт № 192 від 23.11.2023 на суму 71 736,20 грн; акт № 189 від 25.11.2023 на суму 78 033,43 грн; акт № 190 від 29.11.2023 на суму 44 593,09 грн; акт № 191 від 30.11.2023 на суму 131 012,38 грн; акт № 194 від 02.12.2023 на суму 34 776,10 грн; акт № 195 від 05.12.2023 на суму 113 088,00 грн; акт № 196 від 06.12.2023 на суму 28 608,00 грн; акт № 197 від 08.12.2023 на суму 124 981,61 грн; акт № 202 від 08.12.2023 на суму 64 219,80 грн; акт № 203 від 10.12.2023 на суму 57 002,20 грн; акт № 198 від 11.12.2023 на суму 107 030,38 грн; акт № 199 від 13.12.2023 на суму 156 623,52 грн; акт № 200 від 13.12.2023 на суму 64 479,80 грн; акт № 201 від 15.12.2023 на суму 64 739,80 грн; акт № 204 від 17.12.2023 на суму 150 851,53 грн; акт № 205 від 19.12.2023 на суму 75 633,05 грн; акт № 211 від 19.12.2023 на суму 16 756,79 грн; акт № 212 від 20.12.2023 на суму 16 405,80 грн; акт № 206 від 22.12.2023 на суму 78 766,03 грн; акт № 207 від 23.12.2023 на суму 77 479,04 грн; акт № 208 від 23.12.2023 на суму 16 171,80 грн; акт № 209 від 25.12.2023 на суму 16 106,80 грн; акт № 210 від 28.12.2023 на суму 16 132,80 грн.
Загальна вартість наданих позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажу за договором в період з 19.01.2023 по 28.12.2023 та вищевказаними актами надання послуг становить 11 408 832,41 грн.
Відповідач частково виконав обов`язок з оплати наданих послуг з перевезення вантажу за вказаними актами, сплативши лише 10101539,47 грн, що підтверджується фільтрованими виписками за рахунком АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 та за період з 01.01.2024 по 07.11.2024.
Окрім того, між сторонами був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 10.10.2024. Відповідно до вказаного акту, станом на 10.10.2024 заборгованість ТОВ «Агрітерра Транс» перед ТОВ «Вестен» за договором № 12/01-1 від 12.01.2023 становить 1 307 295,61 грн.
Звертаючись до суду із позовом позивач доводить, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрітерра Транс» своєчасно зобов`язання за договором транспортного перевезення №12/01-1 від 12.01.2023 не виконало, надані позивачем послуги перевезення не оплатило, а відтак просить стягнути суму існуючої заборгованості, а також інфляційні втрати та 3% річних.
Джерала права та позиція Південно – західного апеляційного господарського суду.
Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.
Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до частини 1 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено ст. 908 ЦК України, перевезення, зокрема вантажу, здійснюється за договором перевезення.
Відповідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата ( ч.1 ст.916 Цивільного кодексу України).
Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України «Послуги. Загальні положення», глави 64 Цивільного кодексу України «Перевезення» та глави 32 Господарського кодексу України.
Спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок виконання договірних зобов`язань щодо надання послуг з перевезення та їх оплати. Відтак, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.
Факти здійснення надання позивачем послуг по перевезенню у період з 19.01.2023 по 28.12.2023 підтверджуються обопільно підписаними актами надання послуг, з яких вбачається надання послуг на загальну суму 11408832,71 грн.
Відтак, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що позивачем були надані в повному обсязі послуги з перевезення вантажу, що підтверджується відповідними актами надання послуг, копії яких додані до матеріалів справи. Означені акти надання послуг, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог та які описані судом вище, містять підписи та відбитки печаток перевізника та замовника, що свідчить про прийняття відповідних послуг без зауважень та заперечень відповідачем та належне виконання позивачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами правочином. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Місцевим господарським судом вірно зазначено, що позивачем при обрахунку загальної суми заборгованості було допущено помилку, а саме враховано вартість послуг за актом № 98 від 18.06.2023 в сумі 33908,10 грн, проте, як вбачається з даного акту позивачем було надано послуги на суму 33906,06 грн.
Отже, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення оплати за надані позивачем послуги з перевезення вантажів відповідно до означених судом актів є таким, що настав.
Проте, відповідач свої зобов`язання в частині оплати послуг по перевезенню вантажу не виконав, повністю не розрахувавшись за надані позивачем послуги на суму 1307293,24 грн.
Крім того, сторонами підписаний акт звіряння взаєморозрахунків за спірним договором станом на 10.10.2024, яким сторони підтвердили наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 1307295,61 грн. З боку відповідача зазначений акт підписаний директором Пшеницьким А.Ф. та скріплений печаткою підприємства.
В свою чергу, відповідачем не подано, доказів сплати боргу, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1307293,24 грн заборгованості за договором транспортного перевезення № 12/01-1.
Крім того позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 77417,45 грн. та 3% річних у розмірі 16823,39 грн.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних, враховуючи дату виникнення обов`язку оплатити борг, період існування заборгованості, встановлений судом розмір боргу, провівши відповідний перерахунок, правомірними є заявленими інфляційні витрати у розмірі 77417,31 грн та 3% річних у розмірі 16823,36 грн.
Відхилення аргументів апеляційної скарги.
Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні товарно-транспортні накладні, які є єдиними доказом, в силу закону, що підтверджує факт здійснення перевезення вантажу, а також про відсутність в матеріалах справи доказів наявності транспортних засобів у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТЕН», що в своїй сукупності не дає змоги встановити реальний факт здійснення господарської операції.
Колегія суддів не приймає зазначені доводи, відповідно до наступного.
Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає, що вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату (ст. 1 Закону).
Абзацами 25 та 26 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 N363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за N128/2568 (далі - Правила) визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Пунктами 3.1. та 3.2. Договору встановлено, що вартість послуг по перевезенню Вантажу визначається Перевізником (Позивачем) та вказується у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною. Оплата наданих Перевізником (Позивачем) послуг здійснюється Замовником (Відповідачем) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Перевізника протягом 3 (трьох) банківських днів після виконання перевезення. Датою виконання перевезення є дата зазначена у акті виконаних робіт. У випадку відсутності акту виконаних робіт з будь-яких причин, датою виконання перевезення вважається дата надання послуг з перевезення, що зазначена в будь-якому іншому документі, що може підтвердити факт надання послуги.
Відповідно до п. 3.3. Договору Сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання послуг з перевезення Перевізником та відповідно до їх прийняття Замовником є або підписаний акт виконаних робіт, або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим Договором.
Так, факти здійснення надання позивачем послуг по перевезенню у період з 19.01.2023 по 28.12.2023 підтверджуються обопільно підписаними актами надання послуг, з яких вбачається надання послуг на загальну суму 11408832,71 грн.
Крім того, акти надання послуг містять відтиск печатки відповідача, підпис особи, відповідальної за здійснення відповідної операції, а відповідачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів протиправності використання його печатки чи доказів її втрати, так само і не доведено, що відповідні акти підписано не відповідальною особою за здійснення відповідних операцій.
Також, відповідачем було частково виконано обов`язок з оплати наданих послуг з перевезення вантажу за вказаними актами.
Колегія суддів зауважує, що Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. Разом з тим, товарно-транспортна накладна не єдиною достатньою умовою для оплати послуг перевезення вантажу, оскільки виконання зобов`язання за договором перевезення зумовлює складання й інших документів.
Крім того, оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34999,94 грн., колегія суддів зауважує, що скаржник жодних доводів щодо оскарження зазначених витрат не наводить.
Колегія суддів перевіривши докази які надані позивачем на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання адвокатських послуг № 11/10/24 від 11.10.2024, додатку № 1 до вказаного договору, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Діковицької О.М., ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1545144 від 11.10.2024 на представництво інтересів ТОВ «Вестен» адвокатом Діковицькою О.М., акт приймання-передачі наданих послуг№ 1 від 10.01.2025 та докази сплати відповідних послуг, вважає, що їх фактичними та необхідними, їх розмір розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для позивача, що полягає у порушенні права позивача на належне виконання зобов`язання відповідачем з оплати послуг за договором перевезення.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.
Висновки апеляційного господарського суду:
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС» - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 916/5789/24 у справі №916/5789/24 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА ТРАНС».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 30.06.2025.

Головуючий суддя                                                                       Філінюк І.Г.

Суддя                                                                                                     Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                          Принцевська Н.М.