П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/24242/23 
                                                                                      Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М.
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
15 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 240/24242/23 відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме - без застосування частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме - без застосування частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.06.2023, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Від ОСОБА_1  до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява, в якій вона просить встановити судовий контроль за виконанням рішення у цій справі та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за розрахунками пенсійного органу доплата за понаднормовий стаж становить 137,50 грн. за стаж понад 15 років, виходячи із заробітку за 150 місяців (72541,15 / 153 = 474,13 грн.), (474,13 грн. х 29 % = 137,50 грн. ), а середньомісячний заробіток становить 14402,12 грн. 
Однак, як вказує заявник, доплата на виконання рішення суду повинна рахуватись із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років за формулою: 14402,12 х1 % х 29 (44 рік - 15 років) = 4176,61 грн.
Вважає, що здійснений відповідачем розрахунок свідчить про невиконання судового рішення.  
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Так, згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України (у редакції Закону №4094-IX від 21.11.2024) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з положеннями частин другої, третьої та шостої статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Так, з доданого представником позивача до заяви листа ГУ ПФУ в Житомирській області від 18.02.2025 року вбачається, що на виконання рішення суду від 29.10.2024 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.06.2023 відповідно до положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме  - без застосування частини 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".  Пенсію збільшено на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку, що становить 137,50 грн. (474,13 грн. х 29%). 
Фактичні обставини цієї адміністративної справи вказують на те, що спір між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області був вирішений шляхом постановлення рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме - без застосування частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (двоскладової формули при її обчисленні), починаючи з 01.06.2023.
Зобов`язальна частина судового рішення виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до її змісту. Доказів протилежного суду надано не було.
Заявник не погоджується з визначенням суми середньомісячного заробітку для збільшення пенсії.
Так, відповідач наполягає на тому, що за матеріалами пенсійної справи заробіток ОСОБА_1 за 153 місяці становить 72 541,15 грн., а середньомісячний заробіток становить 474,13 грн. Позивач же вважає, що її середньомісячний заробіток згідно матеріалів пенсійної справи становить 14 402,12 грн. 
З цього приводу суд зазначає, що спірні правовідносини у справі № 240/24242/23 стосувались наявності у позивача права на перерахунок пенсії за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для її призначення  шляхом збільшення розміру такої пенсії на 1% заробітку за рік, але не вище 75 % заробітку, у проведенні якого відмовляв відповідач, посилаючись на неможливість застосування до позивача приписів пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII у зв`язку з непризначенням пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Цей спір був вирішення виключно шляхом визнання за позивачем права на такий перерахунок.
Питання визначення розміру середньомісячного заробітку позивача з дослідженням матеріалів пенсійної справи не було предметом доказування у цій справі. А відтак питання обґрунтованості такого розрахунку не може бути вирішене в порядку ст. 382 КАС України і свідчить про виникнення нових спірних правовідносин між сторонами.
Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви в порядку ст. 382 КАС України.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.