УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 739/95/25
провадження № 51-3271 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4 , стосовно якого застосовано примусові заходи медичного характеру (далі - ПЗМХ), на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 березня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2025 року щодо нього,
установив:
Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 березня 2025 року розглянуто клопотання прокурора про застосування ПЗМХ стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя Чернігівської області, 
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024270320000390 від 28 серпня 2024 року за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України.
Під час ухвалення рішення в порядку ст. 513 КПК України суд першої інстанції з`ясував, що, 09 серпня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, а також біля автомобіля судді ОСОБА_5 , висловлював останньому погрози вбивством та знищенням майна, зокрема заявив: «Я тебе заріжу і спалю машину», що супроводжувалося агресивною поведінкою та нецензурною лексикою. Погрози були висловлені у зв`язку з виконанням суддею службових обов`язків.
За висновком судово-психіатричної експертизи № 569 від 26 грудня 2024 року, ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання - параноїдну шизофренію (F20.0 - за Міжнародною класифікацією Хвороб 10-го перегляду), на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Показано застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. 
Задовольняючи клопотання прокурора суд першої інстанції ухвалив рішення, яким застосував стосовно ОСОБА_4 у виді госпіталізації до закладу із наданням психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд оскаржених судових рішень в касаційному порядку, вказуючи, що в його діях відсутній склад суспільно небезпечного діяння, яке йому інкриміноване.
Перевіривши доводи касаційної скарги в межах вимог передбачених ст. 433 КПК України та зміст судових рішень, колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає підстав для задоволення скарги, з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Водночас вказані обставини належать до перевірки суду апеляційної інстанції. Аналізуючи зміст ухвали апеляційного суду, колегія суддів Касаційного кримінального суду встановила, що суд апеляційної інстанції навів достатні мотиви для залишення ухвали суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 , оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції стверджував, що не було погроз стосовно судді, а його висловлювання були емоційними. Виражав сумніви щодо достовірності доказів, зокрема щодо відсутності відеозаписів, і вважав висновок експерта упередженим. Просив замінити госпіталізацію на амбулаторне лікування, стверджуючи, що не становить небезпеки для суспільства.
Апеляційний суд перевірив доводи ОСОБА_4 та, відхиляючи їх колегія суддів в ухвалі зазначила, що допитані потерпілий суддя ОСОБА_5 та свідок, працівниця судової охорони ОСОБА_6 , підтвердили факт висловлення погроз. Крім того, за даними судової-психіатричної експертизи № 569 від 26 грудня 2024 року ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням у спеціальний лікувальний заклад.
Апеляційний суд виснував, що амбулаторне лікування буде недостатнім з огляду на характер психічного розладу та ступеню небезпечності особи. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 513 КПК України.
Отже, усі доводи ОСОБА_4 були належним чином оцінені судом апеляційної інстанції та на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2025 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України, підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у скарзі доводів колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , стосовно якого застосовано примусові заходи медичного характеру, на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 березня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2025 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                         ОСОБА_3