ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року
м. Київ
справа № 170/416/22
провадження № 51-5195км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі: 
головуючої                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_4 ,  
захисника                                                    ОСОБА_5 ,
прокурора                                                     ОСОБА_6 ,                                                        
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні № 12020030210000131 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
    АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.       За вироком Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за: ч. 2 ст. 286 КК на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; ч. 3 ст. 135 КК - на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
2.       Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 залишено без змін. 
3.       Згідно з вироком військовослужбовця відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшого сержанта ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
4.       07 серпня 2020 року в період часу з 03:00 до 07:00 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) поблизу села Голядин Ковельського (Колишнього Шацького) району Волинської області (надалі - с. Голядин) ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в позаслужбовий час керував належним йому на праві власності технічно справним транспортним засобом - мотоциклом марки "Geon X-Road 200 Light", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на ньому разом із пасажиром ОСОБА_9 із невстановленою досудовим розслідуванням швидкістю по проїзній частині ґрунтової дороги з боку автомобільної дороги Т-03-02 "Піща-Шацьк-Любомль-Володимир-Волинський-Павлівка-Горохів-Берестечко-Козин /М-06/" у напрямку с. Голядин. Не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_8 всупереч вимогам статей 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 1.5, 1.10 (у частині значення терміну "перешкода для руху"), 2.3 б), д), 2.9 а), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі - Правила дорожнього руху), був неуважний під час руху мотоцикла, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою для того, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно ним керувати, у зв`язку з чим завчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки та з моменту виникнення на ділянці проїзної частини перешкоди для руху у вигляді насипу піску, який він об`єктивно спроможний був завчасно виявити, негайно не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним мотоцикла аж до його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд на насип піску. Через це відбулось падіння мотоцикла, водія ОСОБА_8 і пасажира ОСОБА_9 на поверхню ґрунтової дороги, внаслідок чого останньому спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку, внутрішньомозковою гематомою ліворуч з проривом у шлуночки, з розвитком набряку та стискання головного мозку, від яких 11 серпня 2020 року він помер у лікарні.
5.       Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 всупереч вимогам ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 2.10 а), г), ґ), д) Правил дорожнього руху, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, будучи зобов`язаним і маючи змогу надати допомогу ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, розуміючи, що він сам поставив потерпілого у такий стан, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не вжив жодних заходів для надання йому медичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, залишивши ОСОБА_9 одного в небезпечному для життя стані на ділянці ґрунтової дороги поблизу с. Голядин, де 07 серпня 2020 року приблизно о 07:10  його виявлено і госпіталізовано до лікувального закладу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала  
6.       У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок і ухвалу щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Даючи власний детальний аналіз доказам у кримінальному провадженні, стверджує, що досудове розслідування проведено неповно, однобічно та упереджено, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судами дана неправильна правова оцінка обставинам справи, а винуватість ОСОБА_8 не доведена поза розумним сумнівом. 
7.       Зокрема, зазначає, що протокол огляду місця події з додатками до нього не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки одержані з порушенням належного процесуального порядку, без належного процесуального оформлення та не уповноваженими особами, не містять переліку усіх учасників цієї слідчої дії та їхніх підписів. Ставить під сумнів зміст протоколу, зокрема, щодо зазначеного місцезнаходження потерпілого, якого станом на початок огляду вже було доправлено до лікувального закладу, а також наявності на місці події сліду коліс легкового автомобіля, який не ідентифікований і не описаний.
8.       Також указує на те, що суд безпідставно відмовив стороні захисту у визнанні недопустимим доказом висновку комісійної інженерно-транспортної експертизи, в ході проведення якої були використані вихідні дані з протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , який був визнаний недопустимим доказом. Ставить під сумнів висновки експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи щодо характеру та механізму отримання виявлених у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, зазначає, що дані у висновку суперечать показанням експерта в судовому засіданні. Пропонує свою версію події, згідно з якою тілесні ушкодження у потерпілого, які призвели до його смерті, могли утворитися внаслідок удару автомобілем або падіння з висоти власного зросту вже після падіння з мотоцикла під керуванням ОСОБА_8 . Вважає, що неправильно встановлено час події.
Позиції інших учасників судового провадження
9.       На вирок та ухвалу щодо ОСОБА_8 також було подано касаційну скаргу потерпілою ОСОБА_7 , однак до початку касаційного розгляду вона відмовилася від своєї касаційної скарги. Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 просила залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_8 без зміни.
10.   Прокурор подав заперечення на касаційну скаргу сторони захисту.
11.   У засіданні суду касаційної інстанції захисник підтримав свою касаційну скаргу, заперечив проти закриття касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої. 
12.   Прокурор вважав, що касаційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, не заперечував проти закриття касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої.
Мотиви Суду
13.   До початку касаційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 упорядку статей 403, 432 КПК відмовилася від поданої нею касаційної скарги, звернувшись до касаційного суду з відповідним клопотанням від 20 січня 2025 року.
14.   Відповідно до вимог статей 403, 432 КПК особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. З огляду на зазначені положення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову потерпілої від касаційної скарги і закрити касаційне провадження у цій частині. 
15.   Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги сторони захисту, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
16.   За приписами ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
17.   Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу (ч. 2 ст. 438 КПК).
18.   Таким чином, неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК) та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість скасування касаційним судом рішень судів першої та апеляційної інстанцій з цих підстав. 
19.   Відтак доводи у касаційній скарзі сторони захисту про невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи, які фактично зводяться до надання власної оцінки дослідженим у справі доказам, відмінної від їх оцінки судом, не узгоджуються із вищевикладеними положеннями кримінального процесуального закону та не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
20.   Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
21.   Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.  
22.   Судові рішення попередніх інстанцій у цьому кримінальному провадженні свідчать про те, що судами ретельно перевірені доводи, аналогічні тим, що викладені в касаційній скарзі сторони захисту. Зазначені в них мотиви про відхилення цих доводів колегія суддів касаційного суду вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
23.   Із мотивувальної частини вироку убачається, що висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.
24.   За результатами процедури апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість засудження ОСОБА_8 та безпідставність апеляційних вимог як сторони захисту, так і сторони обвинувачення. Залишаючи апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого без задоволення, апеляційний суд докладно мотивував своє рішення в ухвалі, зміст якої відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
25.   Суди попередніх інстанцій обґрунтовано піддали критичній оцінці і розцінили як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за вчинене показання ОСОБА_8 про відсутність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень після ДТП та визнали неспроможною версію сторони захисту про отримання останнім таких ушкоджень, які призвели до його смерті, за інших обставин, оскільки зазначені твердження спростовуються сукупністю наявних у кримінальному провадженні доказів, які узгоджуються між собою.
26.   Зокрема, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) виявлено та зафіксовано сліди руху мотоцикла, місце його падіння, місце виявлення потерпілого ОСОБА_9 на відстані 10 м від місця падіння мотоцикла, виявлено і вилучено деталі мотоцикла ОСОБА_8 та його речі. Протокол огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицею складений з дотриманням вимог статей 104, 105, 223, 237 КПК, містить докладний виклад умов і результатів огляду, відомості про всіх учасників слідчої дії та їхні підписи, зауважень та доповнень до проведеної слідчої дії від них не надійшло, про що також зазначено у протоколі, а фототаблиці та фотознімки засвідчені підписом залученого слідчим до участі у проведенні огляду місця ДТП у порядку ч. 7 ст. 237 КПК спеціаліста, який їх виготовив. 
27.   Зафіксовані у протоколі огляду дані узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 , яка близько 07:30 виявила ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 , які знаходились на місці події і брали участь у проведенні слідчим його огляду, повідомили про місце виявлення потерпілого, його розміщення і стан, у якому він перебував, наявність у нього тілесних ушкоджень, обставини виклику медичної допомоги, обстановку навколо нього, наявність поруч із ним інших предметів і слідів, зокрема, слідів руху мотоцикла та деталей від нього на дорозі.
28.   Даними висновку експерта за результатами проведення судово-трасологічної експертизи підтверджено   що предмети, які виявлені та вилучені при огляді місця події та детальний опис яких наведений у висновку, складали раніше єдине ціле з елементами мотоцикла марки «Geon X-Road 200 Light», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 .
29.   Згідно з даними висновку  комісійної інженерно-транспортної експертизи у заданій дорожній ситуації водій мотоцикла ОСОБА_8 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 1.10 (у частині значення «перешкода для руху»), 12.3 Правил дорожнього руху, у відповідності до яких вказаний водій повинен був із моменту виявлення перешкоди по напрямку руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданих вихідних даних водій ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду шляхом своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу. При заданих вихідних даних причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п. 1.10 (у частині значення «перешкода для руху»), 12.3 Правил дорожнього руху, та вказані невідповідності перебувають у причинному зв`язку з фактом ДТП. В основу висновку обґрунтовано покладено дані, отримані під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а також інші дані, які були відомі слідчому з ЄРДР та постанов про призначення первинних експертиз.
30.   За даними висновків судово-медичної та комісійної експертиз на тілі ОСОБА_9 виявлено комплекс тілесних ушкоджень, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок падіння з мотоцикла з послідуючим ударом об тупі тверді предмети (дорожнє покриття), у час, зазначений у постанові про призначення судово-медичної експертизи (приблизно о 03:00) та в медичній документації. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та внутрішньо-мозковою гематомою ліворуч з проривом у шлуночки з забоєм головного мозку та розвитком набряку та стискання головного мозку, що підтверджується виявленими патоморфологічними і судово-гістологічними даними. У ОСОБА_9 виявлено комплекс тілесних ушкоджень, який виник у результаті контакту з тупим предметом (предметами), під час ДТП, яка відбулась 07 серпня 2020 року, а саме падіння з мотоцикла під час руху останнього, з подальшим ударом ділянкою голови (обличчя) об ґрунтове покриття дороги. На момент проведення судово-медичної експертизи даних за можливість отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень під час самовільного падіння з мотоцикла - не виявлено. Під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, характерних для заподіяння внаслідок наїзду на потерпілого інших транспортних засобів за обставин, що не зазначені в описовій частині постанови слідчого про призначення експертизи, - не виявлено. Висновки експертиз підтримав під час допиту в засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_12 .
31.   Час виклику бригади швидкої медичної допомоги з місця події 07:33 встановлено з показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними рапорту чергового Шацького ВП Любомльського ВП ГУ НП у Волинській області, картки виклику швидкої медичної допомоги і картки виїзду швидкої медичної допомоги, які узгоджуються між собою і спростовують версію сторони захисту про те, що дзвінок з викликом медичної допомоги з місця події надійшов з телефона свідка ОСОБА_13 о 03:00 і вона, а також свідок ОСОБА_16 можуть бути причетні до ДТП.
32.   Як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»  (Ruiz Toriya v. Spaine)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»  (Hirvisaari v. Finland)).
33.   За встановлених у цьому кримінальному провадженні фактичних обставин дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК кваліфіковано правильно, а покарання йому призначено з дотриманням вимог статей 50, 65, 70 цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особи та конкретних обставин справи,  таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і вважати його несправедливим унаслідок надмірної суворості підстав не вбачається.
34.   За змістом касаційної скарги зазначені у ній доводи по суті зводяться до незгоди з оцінкою доказів судами попередніх інстанцій. Водночас на жодні нові докази, крім тих, які вже були досліджені та яким надана відповідна правова оцінка, захисник не посилається, а фактично викладає власну оцінку обставин справи, відмінну від їх оцінки судами.
35.   Таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень у цьому кримінальному провадженні, колегією суддів не встановлено. 
36.   На підставі вищенаведеногоСуд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів 
ухвалила:
Касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 закрити.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Шацького районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                ОСОБА_3