КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 363/3857/23
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/16922/2024                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                                   судді-доповідача               Рейнарт І.М. 
                                   суддів                                 Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
                                   при секретарі                     Кононовій Н.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Тетяни Віталіївни на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року (суддя Рудюк О.Д.) про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
 
у липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 485455039 в розмірі 11 815грн, а також судові витрати по справі.
            Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 3 вересня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого він є, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 485455039, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 5 000грн, які зобов`язався повернути та сплачувати проценти за користування кредитним коштами.
Позивач стверджував, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість станом на 21 жовтня 2022 року у розмірі 11 815грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу - 5 000грн; заборгованість за відсотками - 6 815грн.
            Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 2 серпня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання, призначено судове засідання на 30 жовтня 2023 року.
            17 серпня 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Самойленко А.С. направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, посилаючись на надмірну завантаженість та велику кількість судових засідань.
            Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року явку представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання визнано обов`язковою, розгляд справи відкладено на 20 листопада 2023 року.
                                                                                  
            7 листопада 2023 року представник позивача - Летун Т.В. направила до Вишгородського районного суду Київської області заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
            У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою представника позивача.
            22 травня 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Т.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, посилаючись на збройну агресії рф проти України та небезпеку ракетних обстрілів.
            Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 травня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що явку представника позивача у судове засідання визнано судом обов`язковою, розгляд справи відкладено на 4 червня 2024 року.
            У зв`язку із неявкою у судове засідання представника позивача, судове засідання було відкладено на 5 серпня 2024 року.
            2 серпня 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Т.В. подала до суду заяву про відкладення судового засідання та його проведення в режимі відеоконференції, посилаючись на відсутність у товариства можливості направити свого представника до Вишгородського районного суду Київської області.
               Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 5 серпня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки явку представника позивача у судове засідання судом визнано обов`язковою.
            Розгляд справи відкладено на 30 серпня 2024 року.
29 серпня 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Т.В. подала заяву до суду про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфереції поза межами приміщення суду, посилаючись на велику кількість повітряних тривог та часті випадки ракетних обстрілів території Київської області, тому явка представника позивача у судове засідання може нести суттєві ризики для його життя та здоров`я.
            Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року дії представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Т.В. щодо систематичної подачі заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, хоча позивачу відомо про визнання судом явки його представника у судове засідання обов`язковою,  визнано зловживанням процесуальними правами та неповагою до суду. Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яка подана представником Летун Т.В., про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 29 серпня 2024 року залишено без розгляду. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у дохід державного бюджету штраф у сумі 3 028грн.
            У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Т.В. просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
            Представник позивача посилається на те, що 26 серпня 2024 року збільшилась кількість та тривалість повітряної тривоги у Київській області та частота ракетних ударів по території України. При цьому, враховуючи перебування представників позивача у місті Бровари, можливі ризики загрози їх життю та здоров`ю під час переїзду до м. Вишгород, оскільки час, необхідний для прибуття в приміщення суду, може збігатись з оголошенням повітряної тривоги.
            Представник позивача зазначає, що дії товариства щодо неодноразового подання 
                                                                                  
заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не слід вважати повторним чи систематичним невиконанням позивачем процесуальних обов`язків, або повторним чи неодноразовим зловживанням позивачем процесуальними правами, оскільки у клопотаннях про проведення судового засідання в режимі відеоконференції позивачем повідомлялось, що він зацікавлений у повному, ґрунтовному та всебічному розгляді справи, але у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, представник позивача готовий надати пояснення у режимі відеоконференції та у письмовому вигляді.
            Представник позивача вважає, що зазначені судом дії позивача не є зловживанням процесуальними правами у розумінні ЦПК України чи Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такими діями позивач не здійснював протиправне перешкоджання у здійсненні судочинства. Більше того, враховуючи судову практику ЄСПЛ, слід зробити висновок про те, що заходи процесуального примусу не можна розглядати як вид відповідальності, а тим паче як покарання, оскільки вони покладені забезпечити виконання правил цивільного судочинства, а не покарати особу.
            Також, представник позивача зазначає, що розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, тобто дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, що дає можливість сторонам брати участь у справі не безпосередньо у судовому засіданні, а шляхом надання відповідних заяв по суті справи або інших доводів, міркувань, аргументів у письмовій/електронній формі.
            Представник позивача стверджує, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не ухиляється від покладених законодавством процесуальних обов`язків по справі. Однак, враховуючи той факт, що у зв`язку з воєнним станом на території України, позивач не має можливості забезпечити участь своїх представників безпосередньо в судовому засіданні, та беручи до уваги велику кількість судових засідань у кожного з представників товариства, виникають обставини за яких відсутня можливість оперативного надання пояснень з боку представника позивача особисто в судовому засіданні.        
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи,будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.197-201), у судове засідання не з`явилися, причини неявки апеляційному суду не повідомили, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Застосовуючи до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заходи процесуального примусу шляхом стягнення  у дохід державного бюджету штрафу у сумі 3 028грн, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року явку представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання визнано обов`язковою для надання особистих пояснень, проте ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не виконало свого процесуального обов`язку щодо забезпечення явки в судове засідання свого представника. Неодноразове подання ідентичних заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, при тому, що стороні позивача було відомо про визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою, являється зловживанням заявником своїми процесуальними правами та неповагою до суду.
 Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на нормах процесуального права.
Обсяг прав та обов`язків учасників цивільної справи визначений у статті 43 ЦПК України.
За положеннями п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані 
                                                                                  
з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Відповідно до статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
            Заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф (пункт 5 частини першої статті 144 ЦПК України).
            Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 148 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. 
            При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц зазначено, що:
«учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.»
Частинами 1 та 2 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено 
                                                                                  
про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року суд визнав явку представника позивача у судове засідання обов`язковою. Крім того, після надання відповідачем пояснень у судовому засіданні та надання ним документів у підтвердження своїх посилань, суд підтвердив своє рішення про визнання явки представника позивача у судове засідання для надання пояснень обов`язковою, про що повідомив позивача у визначеному нормами процесуального права порядку.
Разом з цим, позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, а представник позивача - Летун Т.В., ігноруючи вимоги суду, неодноразово подавала до суду заяви про її участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, що призводило до неодноразового відкладення судових засідань, які проводилися за участю відповідача.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не було виконано ухвалу суду від 30 жовтня 2023 року в частині забезпечення явки в судове засідання представника позивача для надання особистих пояснень, чим позивач не виконав свого процесуального обов`язку, а тому наявні підстави для застосування до останнього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.
При цьому, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права при застосуванні заходів процесуального примусу до позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з воєнним станом на території України, позивач не має можливості забезпечити участь своїх представників безпосередньо в судовому засіданні у приміщенні суду, а у представників товариства наявна велика кількість судових засідань, що є перешкодою для явки представників у судові засідання безпосередньо для надання пояснень суду, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки введення на території України воєнного стану не зупинило здійснення судами правосуддя, а також не звільнило учасників справи від виконання процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що представник позивача був готовий надати свої пояснення суду у режимі відеоконференції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Доводи апеляційної скарги, що дії представника позивача не є зловживанням своїми процесуальними правами та не свідчать про невиконання позивачем своїх процесуальних обов`язків, оскільки своїми діями позивач не здійснював протиправне перешкоджання судочинству, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач 
                                                                             
протягом тривалого часу не забезпечував участь свого представника у судових засіданнях по розгляду його позову, що призводило до неодноразового відкладення судових засідань, необхідності повторного призначення судових засідань та стало підставою для порушення строків розгляду справи.
Крім того, дії позивача та його представника свідчать про ігнорування вимоги суду, який визнав явку представника позивача у судове засідання для надання пояснень по суті спору обов`язковою.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права при постановленні ухвали про застосування до позивача заходів процесуального примусу, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Летун Тетяни Віталіївни залишити без задоволення, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук