Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 р. 	Справа № 520/35403/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,   по справі № 520/35403/24
за позовом              ОСОБА_1  
до              ІНФОРМАЦІЯ_1                    
про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 року № 3295 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу.
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу від 18 жовтня 2024 року з урахуванням висновків, зроблених судом під час розгляду цієї позовної заяви.
- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його  позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд застосував норму права, яка не має відношення до предмету спору, судом було зазначено, що позивач не підпадає під застосування норми, що викладена в абзаці 11 ч. 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції до 18.05.2024 року, проте, позивач 18 жовтня 2024 року звернувся до відповідача із заявою про відстрочку від мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на час звернення вказаний закон діяв у редакції 07.09.2024 року. Вважає, що суд першої інстанції не розглянув справу по суті, не зробив жодних висновків щодо наявності або відсутності у позивача права на відстрочку. Вказує, що суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів відсутності інших родичів одного з ним чи вищого ступеню споріднення - не зазначає, який саме документ не подано або необхідно подати, не надав жодної правової оцінки вищезазначеним доводам, які були викладені в позовній заяві.
Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , є особою, яка здійснює постійний догляд за дядьком з боку батька ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 відповідно до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 705504 з 23 березня 2018 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання безстроково, згідно висновку лікарської комісії № 695 від 20.12.2023 року має порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебуває, шлюб розірваний 19.08.1992 року, батько – ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати – ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат – батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про смерть та свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про надання відстрочки від мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до заяви додав копії наступних документів:
- свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 22.10.1980;
- свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , виданого 25.04.1957;
- свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , виданого 25.04.1957;
- свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , видане 28.11.2011;
- свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 , виданого 17.04.1998;
- свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 , виданого 17.11.2003;
- свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 , видане 19.08.1992;
- довідка до акту огляду МСЕК на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 , видана 23.03.2018;
- посвідчення інваліда ІІ групи серпії НОМЕР_9 , виданого 10.10.2018;
- висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному сторонньому догляді № 695, виданий 20.12.2023;
- акт про встановлення факту здійснення постійного догляду від 30.08.2024 (додаток 8);
- нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 є єдиним утримувачем, що здійснює постійний догляд.
05.11.2024 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу відповідно до повідомлення № 3295 від 05.11.2024 року. Причиною відмови вказано: не підтверджено відсутність членів першого та другого ступеню споріднення, відсутність акту № 8 (а.с. 27).
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим  позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що  згідно абзацу 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, тобто позивач не підпадає під застосовування цієї норми.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від         21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону № 3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII (в редакції, що діяла станом на час звернення позивача до відповідача з відповідною заявою) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), яким, зокрема визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відповідно до п. 58-1  Порядку № 560, військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю І або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві  (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку № 560).
Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від мобілізації на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
05.11.2024 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу відмовлено у наданні відстрочки з причин не підтвердження відсутності членів першого та другого ступеню споріднення, відсутність акту № 8 (а.с. 27).
Таким чином, ключовим питанням, яке потребує дослідження у межах розгляду даної справи, є те, чи наявні у дядька позивача особи першого чи другого ступеня споріднення, які відповідно до Закону зобов`язані та мають можливість здійснювати постійний догляд.
Згідно з п.п.14.1.263 п.14.1 ст.14 розділу І Податкового кодексу України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV Податкового кодексу України вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV Податкового кодексу України вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Судовим розглядом встановлено, що до заяви про надання відстрочки позивач додав документи, зокрема: свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 від 17.04.1998, яка є матір`ю   ОСОБА_2 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 від 17.11.2003, який є батьком   ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 Серія НОМЕР_10 . Також свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 28.11.2011, який є рідним братом ОСОБА_2 та свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 від 19.08.1992.
Крім того, надав акт про встановлення факту здійснення постійного догляду від 30.08.2024 (додаток 8 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 №930)), відповідно до якого відсутня інформація щодо родичів першого та другого ступеня спорідненості та підтверджено факт здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за ОСОБА_2 (а.с. 8-10).
Колегія суддів враховує, що позивач надав до відповідача заяву (додаток 4 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 №960)) про надання відстрочки на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підтвердивши про відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення особи з інвалідністю І або ІІ групи, як то передбачено п. 58-1 Порядку № 560, а також нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 є єдиним утримувачем, що здійснює постійний догляд.
Таким чином, відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки  на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з причин не підтвердження відсутності членів першого та другого ступеню споріднення, відсутність акту № 8 є необгрунтованою.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 №3295, оформлене повідомленням, яким  позивачу відмовлено у наданні відстрочки  від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є протиправним та підлягає скасуванню, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження та вважає за необхідне зобов`язати відповідача  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу від 18 жовтня 2024 року з урахуванням висновків суду.
Доводи позивача про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позову, колегія суддів приймає в якості належних.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі № 520/35403/24  скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до     ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 року № 3295 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу.
Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу від 18 жовтня 2024 року з урахуванням висновків суду у цій справі  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло