Справа № 304/2293/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 липня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Мацунича М.В., Джуги С.Д.,
за участі секретаря – Гусонька З.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чередниченко Юрій Валентинович, на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року (суддя Гевці В.М.) у справі №304/2293/24, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Орган опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визначення місця, часу та способів для спілкування з дитиною, участі в її вихованні,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовної заяви

       У вересні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення способів, місця та часу для його спілкування з дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 05.06.2004 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , в якому народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , 2005 року народження, та ОСОБА_3 , 2012 року народження. Навесні 2023 року позивач з відповідачкою припинили сімейні відносини та 07.03.2023 їхній шлюб було розірвано рішенням Перечинського районного суду. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька ОСОБА_5 залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_2 . 
       Позивач зазначає, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та в участі у вихованні дитини. 
       Вказує, що він, як батько вправі регулярно спілкуватися з дитиною, враховуючи те, що з дитиною у нього завжди були довірливі стосунки, а у будинку за місцем його проживання створені належні житлово-побутові та санітарно-технічні умови. Зазначає також, що стан його здоров`я дозволяє належно піклуватися про дитину. Крім того, разом з позивачем проживають його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мають глибокі почуття любові до своєї онуки, а з липня 2024 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_8 , яка теж має дуже теплі, щирі почуття до ОСОБА_5 .
       Зазначає, що за місцем проживання характеризується позитивно, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах. На даний час є військовослужбовцем, але періодично приїздить додому, в тому числі і на весь період відпусток.
Позивач просив визначити способи, місце та час для його спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : по середам та неділям кожного тижня з 16 години до 20 години, а також в день народження дитини кожного року з 14 години до 18 годину, з можливістю спілкування за місцем проживання позивача, а також на дитячих майданчиках, у парках, скверах, установах громадського харчування, магазинах, в різних зонах відпочинку у відсутності матері; спілкуватись у режимі відеозв`язку через Viber, Telegram та Whatsapp; встановити час для спільного відпочинку: а саме з 01 липня по 20 липня та з 02 січня по 10 січня кожного року.

       Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Перечинського районного суду від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково.
       Визначено спосіб, місце та час участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення побачень: в середу та неділю з 16 години до 20 години, в день народження дитини щороку з 14 години до 18 години, а також час для спільного відпочинку з 01 липня по 20 липня та з 02 січня по 10 січня щороку, без присутності матері дитини, але враховуючи стан здоров`я та бажання самої дитини, з правом позивача забирати дитину до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       У своєму рішенні суд першої інстанції врахував висновок органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради від 10.12.2024 № 975/03-10, вік дитини (12 років) та те, що зустрічі без згоди дитини у дванадцятирічному віці не відповідатимуть забезпеченню якнайкращих її інтересів.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги, позиції інших учасників справи 

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив таке в апеляційному порядку та просить рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року по справі №304/2293/24 змінити, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виключивши таку умову для його спілкування з неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як стан здоров`я та бажання дитини.
Зазначає, що суд безпідставно відмовив у частині позовних вимог щодо можливості спілкування з дочкою в режимі відеозв`язку, з врахуванням того, що позивачем долучались до матеріалів справи посвідчення учасника бойових дій та довідка з військової частини щодо проходження позивачем військової служби на теперішній час. Але, дані письмові докази так і не були прийняті судом до уваги. При цьому, суд так і не обґрунтував свою відмову у задоволенні позовних вимог в даній частині. 
Стверджує, що суд першої інстанції, зазначивши у своєму рішенні можливість спілкування з дитиною та участі у вихованні дитини залежно від стану здоров`я та бажання неповнолітньої ОСОБА_3 , вийшов за межі позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що суд встановив, що відповідачка ОСОБА_2 має абсолютно негативну позицію відносно позивача та постійно налаштовує неповнолітню доньку проти нього, вибудовує у свідомості дитини негативний образ батька, руйнує колишні теплі, щирі, довірливі відносини, з донькою, спотворює їх, постійно очорняє батька, користуючись тим, що продовж трьох років позивач захищає Україну від російського агресора, перебуваючи у лавах ЗСУ. Апелянт вважає, що постановляючи вищезазначене рішення з приміткою щодо стану здоров`я та бажання дитини, суд робить виконання даного рішення неможливим, позбавляє дане рішення всякого сенсу.
Вважає також неналежним доказом у справі психолого-педагогічну характеристику неповнолітньої ОСОБА_5 , яка була надана працівниками Порошківського закладу загальної середньої освіти 1 та 3 ступеню Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Оскільки в даному навчальному закладі працюють відповідачка – ОСОБА_2 , на посаді викладача, а також бабуся неповнолітньої ОСОБА_9 .

Відповідач рішення суду не оскаржувала. Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило. 

Про відкриття апеляційного провадження та час судового засідання учасники судового провадження повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.152, 153) та довідками про доставку електронного документу (а.с.157-163).
19.05.2025 служба у справах дітей Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області подала заяву про розгляд вказаної справи без участі представника служби у справах дітей. В заяві зазначила, що висновок органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району №975/03-10 від 10.12.2024 підтримує у повному обсязі (а.с.164-167).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції та явка учасників

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів сторін та їх представників (а.с.157-161). 
Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 05.06.2004 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.21), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.24).
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвано (а.с.41-44).
Цим рішенням ухвалено доньку сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити на проживання та виховання при матері – ОСОБА_2 .
16 липня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №65 у Перечинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 (а.с.7)
16.08.2024 Перечинським районним судом Закарпатської області за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу платника) аліментів, але не менше ніж 50 % і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20).
Позивач вказує, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та в участі у вихованні дитини, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. 
Згідно з висновком від 10.12.2024 №975/03-10, орган опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради, вважає за можливе визначити місце, час та способів для спілкування батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у такий спосіб:  в середу та неділю з 16 години до 20 години, в день народження дитини щороку з 14 години до 18 години, а також час для спільного відпочинку з 01 липня по 20 липня та з 02 січня по 10 січня щороку. На час його відсутності на території Закарпатської області спілкуватися буде онлайн. Але за попереднім погодженням часу перебування дитини у батька з її матір`ю, враховуючи стан здоров`я та бажання самої дитини, без вчинення батьками психологічного тиску на дитину (а.с.79-81).
Позивачем до суду першої інстанції було надано Протокол психологічного обстеження дитини, складений 30.09.2024 ГО «Центр психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ» за зверненням матері ОСОБА_2 для визначення рівня психоемоційного стану дитини після розлучення батьків (а.с.90-92). У протоколі, зокрема, зазначено, що під час опису сімейної ситуації дівчинка розплакалась, коли в рольову гру був введений персонаж батька. З її спогадів виринули сцени домашнього насильства над мамою та старшою сестрою, в яких ОСОБА_11 була спостерігачем. Батько сприймається дитиною як пряма загроза для мами та сестри, з`являється відчуття небезпеки по відношенню до себе. Навіть гіпотеза про можливі зустрічі на сьогоднішній день викликали страх та внутрішній неспокій («Не хочу поки з ним бачитись, я його боюсь; мені неспокійно, коли я біля нього»).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
       Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
       Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття
7 Конвенції про права дитини).
       Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
       У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
       Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті
27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
       У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
       Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
       Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
       Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
       Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).
       Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
       Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
       Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
       Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
       Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
       Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
       Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
         Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами – батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею.
       Оскільки  ОСОБА_1 проживає окремо від дочки ОСОБА_5 , з матір`ю якого існує спір щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні, суд правильно вважав, що право позивача підлягає захисту шляхом надання йому періодичних побачень та спілкування з дочкою.
        Батько, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не повинна перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини.
       Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над неприязними стосунками батьків між собою та з іншими родичами дитини.
У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
       Аналіз релевантної практики ЄСПЛ, норм національного та міжнародного права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність захисту прав дитини, а тому насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретно взятої справи, а вже тільки потім права її батьків.
       Зважаючи на те, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, яка проживає з матір`ю, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність спілкування батька з дитиною.
В той же час, вирішуючи питання щодо порядку побачень батька з дочкою, колегія суддів виходить з наступного. 
Відмовляючи у частині позовних вимог щодо визначення права позивача на спілкування з дочкою за допомогою відеозв`язку, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував таку відмову, а також не зазначив в рішення можливістю спілкування батька з дитиною (як це було зазначено у позовній заяві) на дитячих майданчиках, у парках, скверах, установах громадського харчування, магазинах, в різних зонах відпочинку.
Колегія першочергово враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків. Тому, враховуючи вік дитини, висновок органу опіки та піклування Тур`є-Реметівської сільської ради від 10.12.2024 №975/03-10, та Протокол психологічного обстеження дитини, складений 30.09.2024 ГО «Центр психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ», вважає що судом першої інстанції вірно вказано про можливість спілкування батька з дитино з врахуванням стану здоров`я та бажання самої дитини. Таке рішення не є виходом за межі позовних вимог, а відповідає положенням ст. 159 СК України – судом береться до уваги, зокрема, особиста прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом. Проте для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. 

Висновки апеляційного суду
       
Проаналізувавши встановлені обставини справи, досліджені докази в їх сукупності, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, висновки органу опіки та піклування та дані психологічного обстеження дитини, колегія суддів вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановити такий спосіб участі батька  ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , але враховуючи стан здоров`я та бажання самої дитини:
по середам та неділям з 16:00 години по 20:00 годину, та в день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 14:00 години по 18:00 годину, з можливістю сумісного перебування з донькою ОСОБА_3 за місцем проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , а також: на дитячих майданчиках, в парках, скверах, в установах громадського харчування, в магазинах, в різних зонах відпочинку у відсутності матері – ОСОБА_2 ; 
в режимі відеозв`язку через Viber, Telegram та Whatsapp, 
для сумісного відпочинку, а саме: з 1 липня по 20 липня та з 02 січня по 10 січня кожного року, без присутності матері дитини. 
       Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції:
Визначити ОСОБА_1  наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , але враховуючи стан здоров`я та бажання самої дитини:
по середам та неділям з 16:00 години по 20:00 годину, та в день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 14:00 години по 18:00 годину, з можливістю сумісного перебування з донькою ОСОБА_3 за місцем проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , а також: на дитячих майданчиках, в парках, скверах, в установах громадського харчування, в магазинах, в різних зонах відпочинку у відсутності матері – ОСОБА_2 ; 
в режимі відеозв`язку через Viber, Telegram та Whatsapp, 
для сумісного відпочинку, а саме: з 1 липня по 20 липня та з 02 січня по 10 січня кожного року, без присутності матері дитини. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Головуюча:               

Судді: